Ідоменей: відмінності між версіями
[неперевірена версія] | [неперевірена версія] |
м r2.7.2) (робот додав: eu:Idomeneo |
уточнення |
||
(Не показані 11 проміжних версій 7 користувачів) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
{{Картка:Міфічний персонаж}} |
|||
'''Ідомене́й''' ({{lang-el|Idomeneus}}) — [[крит]]ський володар, онук [[Мінос]]а, [[син]] [[Девкаліон]]а; був одним із 80 женихів [[Єлена|Єлени]], які домовилися взяти участь у [[Троянська війна|Троянській війні]]; уславився [[хоробрість|хоробрістю]] й завзятістю. Був одним з тих, кого вибрали для двобою з [[Гектор]]ом, а також серед воїнів, що сховалися в [[Троянський кінь|Троянському коні]]. За «[[Одіссея|Одіссеєю]]», Ідоменей щасливо повернувся додому. Згідно з пізнішими переказами, при поверненні додому Ідоменея захопила буря на морі. За свій порятунок він обіцяв [[Посейдон]]ові принести в жертву першу істоту, яку побачить на [[Крит]]і. Першим, кого він побачив, був його син; виконуючи присягу, Ідоменей приніс його в жертву. Ця жертва не сподобалась богам і вони покарали Ідоменея, прогнавши його з [[Крит]]у. Він оселився в [[Калабрія|Калабрії]], де й помер. |
|||
'''Ідомене́й''' ({{lang-grc|Ἰδομενεύς}}) — [[крит]]ський володар, онук [[Мінос]]а, [[син]] [[Девкаліон]]а і [[Клеопатра (мати Ідоменея)|Клеопатри]], батько Іфікло, Халкіопи, Ідаманта і [[Клісітіра|Клісітіри]]. |
|||
Був одним із 80 женихів [[Єлена|Єлени]]. |
|||
⚫ | |||
Доєднався до [[Троянська війна|походу проти Трої]] на вимогу власних підданих<ref>[[Гомер]]. [[Одіссея]], XIV, 237—239</ref>. Водночас, за твердженням [[Філострат Старший|Філострата]] умовою його участі в поході була згода призначити Ідоменея співкомандувачем грецького війська поруч із [[Агамемнон]]ом<ref>[[Філострат Старший|Філострат]]. Герої, 30</ref>. Під час битв уславився [[хоробрість|хоробрістю]] й завзятістю. Був одним з тих, кого вибрали для двобою з [[Гектор]]ом, а також серед воїнів, що сховалися в [[Троянський кінь|Троянському коні]]. |
|||
За «[[Одіссея|Одіссеєю]]», Ідоменей щасливо повернувся додому. Згідно з пізнішими переказами, при поверненні додому Ідоменея захопила буря на морі. За свій порятунок він обіцяв [[Посейдон]]ові принести в жертву першу істоту, яку побачить на [[Крит]]і. Першим, кого він побачив, був його син; виконуючи присягу, Ідоменей приніс його в жертву. Це викликало обурення народу, який вигнав Ідоменея з [[Крит]]у. Владу захопив прийомний син царя (і коханець його дружини Меди) [[Левк (син Талоса|Левк]]<ref>Мустафін О. Золоте руно. Історія, заплутана в міфах. Х., 2019, с.114</ref>. |
|||
Після вигнання він оселився в [[Калабрія|Калабрії]], де й помер<ref>[[Вергілій]]. [[Енеїда]], III, 400</ref>. За іншою версією — завершив свої дні в [[Колофон]]і<ref>Сервій. Коментар до Енеїди, III, 401</ref>. Натомість [[Діодор Сицилійський|Діодор]] стверджував, що Ідоменей був похований на Криті — в одній усипальниці з [[Меріон]]ом<ref>[[Діодор Сицилійський]]. Історична бібліотека, V, 79, 4</ref>. |
|||
⚫ | |||
== Примітки == |
|||
{{reflist}} |
|||
== Література == |
== Література == |
||
* [[Словник античної міфології]] |
* ''[[Словник античної міфології]].'' — {{К.}}: [[Наукова думка]], 1985. — 236 сторінок. |
||
{{greek-myth-stub}} |
|||
{{Троянська війна}} |
|||
{{бібліоінформація}} |
|||
[[Категорія:Троянська війна]] |
[[Категорія:Троянська війна]] |
||
[[Категорія:Персонажі давньогрецьких міфів]] |
[[Категорія:Персонажі давньогрецьких міфів]] |
||
[[Категорія:Персонажі за алфавітом]] |
[[Категорія:Персонажі за алфавітом]] |
||
[[bg:Идоменей]] |
|||
[[br:Idomeneüs]] |
|||
[[ca:Idomeneu (fill de Deucalió)]] |
|||
[[de:Idomeneus]] |
|||
[[el:Ιδομενέας]] |
|||
[[en:Idomeneus]] |
|||
[[es:Idomeneo]] |
|||
[[et:Idomeneus]] |
|||
[[eu:Idomeneo]] |
|||
[[fi:Idomeneus]] |
|||
[[fr:Idoménée]] |
|||
[[hu:Idomeneusz (Deukalión fia)]] |
|||
[[is:Ídómeneifur]] |
|||
[[it:Idomeneo]] |
|||
[[ko:이도메네우스]] |
|||
[[la:Idomeneus]] |
|||
[[nl:Idomeneus]] |
|||
[[pl:Idomeneus (syn Deukaliona)]] |
|||
[[pt:Idomeneu]] |
|||
[[ru:Идоменей]] |
|||
[[sr:Идоменеј]] |
|||
[[sv:Idomeneus]] |
Поточна версія на 18:44, 18 січня 2020
Ідоменей дав.-гр. Ἰδομενεύς | |
---|---|
Божество в | давньогрецька міфологія |
Посада | король Критуd |
Батько | Девкаліон[1][2] |
Мати | Cleopatrad |
Діти | Chalcioped, Idamanted, Клісітіра і Iphiclusd |
|
Ідомене́й (дав.-гр. Ἰδομενεύς) — критський володар, онук Міноса, син Девкаліона і Клеопатри, батько Іфікло, Халкіопи, Ідаманта і Клісітіри.
Був одним із 80 женихів Єлени.
Доєднався до походу проти Трої на вимогу власних підданих[3]. Водночас, за твердженням Філострата умовою його участі в поході була згода призначити Ідоменея співкомандувачем грецького війська поруч із Агамемноном[4]. Під час битв уславився хоробрістю й завзятістю. Був одним з тих, кого вибрали для двобою з Гектором, а також серед воїнів, що сховалися в Троянському коні.
За «Одіссеєю», Ідоменей щасливо повернувся додому. Згідно з пізнішими переказами, при поверненні додому Ідоменея захопила буря на морі. За свій порятунок він обіцяв Посейдонові принести в жертву першу істоту, яку побачить на Криті. Першим, кого він побачив, був його син; виконуючи присягу, Ідоменей приніс його в жертву. Це викликало обурення народу, який вигнав Ідоменея з Криту. Владу захопив прийомний син царя (і коханець його дружини Меди) Левк[5].
Після вигнання він оселився в Калабрії, де й помер[6]. За іншою версією — завершив свої дні в Колофоні[7]. Натомість Діодор стверджував, що Ідоменей був похований на Криті — в одній усипальниці з Меріоном[8].
Образ Ідоменея втілено в європейській драматургії (А. Аллегрі, П. Ж. Кребільйон, А. М. Лем'єр) та музиці (В. А. Моцарт, Ф. Паер та ін.).
- ↑ Любкер Ф. Idomeneus // Реальный словарь классических древностей по Любкеру / под ред. Ф. Ф. Зелинский, А. И. Георгиевский, М. С. Куторга и др. — СПб: Общество классической филологии и педагогики, 1885. — С. 657.
- ↑ Любкер Ф. Deucalion // Реальный словарь классических древностей по Любкеру / под ред. Ф. Ф. Зелинский, А. И. Георгиевский, М. С. Куторга и др. — СПб: Общество классической филологии и педагогики, 1885. — С. 391.
- ↑ Гомер. Одіссея, XIV, 237—239
- ↑ Філострат. Герої, 30
- ↑ Мустафін О. Золоте руно. Історія, заплутана в міфах. Х., 2019, с.114
- ↑ Вергілій. Енеїда, III, 400
- ↑ Сервій. Коментар до Енеїди, III, 401
- ↑ Діодор Сицилійський. Історична бібліотека, V, 79, 4
- Словник античної міфології. — К.: Наукова думка, 1985. — 236 сторінок.
Це незавершена стаття з давньогрецької міфології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |