Джон Колтер: відмінності між версіями
[перевірена версія] | [очікує на перевірку] |
(Не показані 5 проміжних версій 3 користувачів) | |||
Рядок 4: | Рядок 4: | ||
== Раннє життя == |
== Раннє життя == |
||
Джон Колтер народився |
Джон Колтер народився у 1774 році в окрузі Огаста, Вірджинія. Приблизно у 1780 році його сім'я переїжджає на захід і поселяється поблизу сучасного міста [[Мейсвілл (Кентуккі)|Мейсвілл]], [[Кентуккі|штат Кентуккі]]. |
||
Подорослішавши, він записується в загін [[Рейнджери|рейнджерів]], яких очолював Саймон Кентон. Колтер мав зріст 1 м 78 см і навички життя на |
Подорослішавши, він записується в загін [[Рейнджери|рейнджерів]], яких очолював Саймон Кентон. Колтер мав зріст 1 м 78 см і навички життя на фронтирі. 15 жовтня 1803 року Меррівезер Льюїс запросив його взяти участь у першій сухопутній експедиції, шлях якої пролягав через територію США від атлантичного узбережжя до тихоокеанського і назад. |
||
== Експедиція Льюїса і Кларка == |
== Експедиція Льюїса і Кларка == |
||
Керівники експедиції — |
Керівники експедиції — Меррівезер Льюїс і [[Вільям Кларк]] — зібрали групу з 43 осіб і взяли із собою великий обсяг припасів, зброю і подарунки для індіанців. |
||
На самому початку експедиції між Колтером і сержантом Джоном Ордуей стався випадок, у результаті якого Колтер ледь не потрапив під трибунал. Але був прощений, після того як |
На самому початку експедиції між Колтером і сержантом Джоном Ордуей стався випадок, у результаті якого Колтер ледь не потрапив під трибунал. Але був прощений, після того, як перепросив і дав обіцянку, що надалі такого не допустить. |
||
Серед учасників експедиції Колтер вважався одним з найкращих стрільців. Зазвичай він вирушав окремо |
Серед учасників експедиції Колтер вважався одним з найкращих стрільців. Зазвичай він вирушав окремо у пошуках найкращих місць для полювання. Саме Колтер виявив індіанців племені-Персе, які дуже допомогли учасникам експедиції. Ні-Персе показали прохід через [[Скелясті гори]] і детально розповіли про місцевість, яку експедиція повинна була перетнути, щоб потрапити на узбережжя Тихого океану. Коли учасники експедиції досягли гирла [[Колумбія (річка)|річки Колумбія]], була сформована невелика група, для обстеження тихоокеанського узбережжя сучасних штатів [[Орегон]] і [[Вашингтон (штат)|Вашингтон]]. Керівники експедиції, серед інших, вибрали Колтер до складу цієї групи. Мета подорожі була досягнута — експедиція дісталася до [[Тихий океан|Тихого океану]]. |
||
Навесні 1806 року мандрівники почали повернення додому. Досягнувши верховий [[Міссурі (річка)|річки Міссурі]], вони зупинилися в селі |
Навесні 1806 року мандрівники почали повернення додому. Досягнувши верховий [[Міссурі (річка)|річки Міссурі]], вони зупинилися в селі манданів, де зустріли двох [[трапер]]ів — Фореста Генкока і Джозефа Діксона. Ці жителі фронтиру вирушали на пошуки хутрових звірів. 13 серпня 1806 року Льюїс і Кларк дозволили Колтеру покинути експедицію, щоб приєднатися до Генкока і Діксона. Пробувши з траперів близько двох місяців, він повернувся на схід. У гирлі річки Платт Колтер зіткнувся з групою мисливців і траперів, яку очолював Мануель Ліза. Він вирішує не їхати в Сент-Луїс і повертається на захід, разом з людьми Лізи. |
||
У місці злиття річок |
У місці злиття річок Єллоустоун і Біґгорн, Колтер бере участь у будівництві форту Реймонд, а пізніше, за вказівкою Мануеля Лізи вирушає на пошуки індіанців кроу. |
||
== Дослідження |
== Дослідження Єллоустоун == |
||
Покинувши форт Реймонд |
Покинувши форт Реймонд у жовтні 1807 року, Колтер досліджував місцевість, яка пізніше стане відома як [[Єллоустоунський національний парк]] і Національний парк Гранд-Тітон. Ймовірно він був першою білою людиною, хто виявив геотермальні джерела. |
||
Колтер перетнув [[Континентальний американський вододіл|Американський континентальний вододіл]], досліджував береги озера Джексон, пройшов через Титон-Пасс, гірський перевал на заході сучасного [[Вайомінг|штату Вайомінг]], відвідав долину П'єрс-Хоул в [[Айдахо]]. Потім він повернув на схід і виявив озеро |
Колтер перетнув [[Континентальний американський вододіл|Американський континентальний вододіл]], досліджував береги озера Джексон, пройшов через Титон-Пасс, гірський перевал на заході сучасного [[Вайомінг|штату Вайомінг]], відвідав долину П'єрс-Хоул в [[Айдахо]]. Потім він повернув на схід і виявив озеро Єллоустоун. У форт Реймонд Колтер повернувся навесні 1808 року. Він виконав дивовижний шлях, довжиною в сотні кілометрів, причому зробив це в розпал зими, коли температура вночі у січні в цьому регіоні зазвичай тримається близько — 34 ° C. |
||
Розповіді Колтера про джерела і гейзери вважалися |
Розповіді Колтера про джерела і гейзери вважалися неправдивими аж до 1860-х років, коли наукова експедиція Девіда Фолсома у 1869 році піднялася вздовж річки Єллоустоун до озера Єллоустоун. Багато сміялися над ним і називали жартома місця, про які він розповідав, Пеклом Колтер. Колтер був першою людиною європейського походження, хто докладно дослідив майбутній штат Вайомінг. |
||
== Біг Колтера == |
== Біг Колтера == |
||
У 1808 році Колтер, разом з Джоном Поттсом, ще одним учасником експедиції Льюїса і Кларка, супроводжував групу індіанців кроу в форт Реймонд, коли на них напали чорноногі. У подальшому бою обидва були поранені, але змогли |
У 1808 році Колтер, разом з Джоном Поттсом, ще одним учасником експедиції Льюїса і Кларка, супроводжував групу індіанців кроу в форт Реймонд, коли на них напали чорноногі. У подальшому бою обидва були поранені, але змогли щасливо дістатися до форту. |
||
На наступний рік Колтер і Поттс знову піддалися атаці чорноногих. Вони переправлялися по річці Джефферсон, коли близько сотні чорноногих оточили їх і зажадали зійти на берег. Трапери чинили опір і вбили одного з індіанців. У бою, що зав'язався Поттс був убитий, його труп індіанці розрубали на шматки, а Колтера полонили. Родичі загиблого воїна хотіли відразу вбити його, але вожді чорноногих не дозволили цього зробити. Замість цього, вожді вирішили дати Колтеру шанс на порятунок. Його роздягли догола і наказали бігти геть. Коли він пішов на значну відстань, група молодих воїнів почала переслідувати його. Пробігши деякий час, американець помітив, що один з індіанців вирвався вперед і наздоганяє його. Розуміючи, що втекти не вдасться, він став просити про помилування. Але чорноногих атакував Колтер. Втікачеві вдалося вихопити з рук нападника спис і вбити індіанця, після чого, він забрав ковдру чорноногого і продовжив бігти від переслідувачів. |
На наступний рік Колтер і Поттс знову піддалися атаці чорноногих. Вони переправлялися по річці Джефферсон, коли близько сотні чорноногих оточили їх і зажадали зійти на берег. Трапери чинили опір і вбили одного з індіанців. У бою, що зав'язався Поттс був убитий, його труп індіанці розрубали на шматки, а Колтера полонили. Родичі загиблого воїна хотіли відразу вбити його, але вожді чорноногих не дозволили цього зробити. Замість цього, вожді вирішили дати Колтеру шанс на порятунок. Його роздягли догола і наказали бігти геть. Коли він пішов на значну відстань, група молодих воїнів почала переслідувати його. Пробігши деякий час, американець помітив, що один з індіанців вирвався вперед і наздоганяє його. Розуміючи, що втекти не вдасться, він став просити про помилування. Але чорноногих атакував Колтер. Втікачеві вдалося вихопити з рук нападника спис і вбити індіанця, після чого, він забрав ковдру чорноногого і продовжив бігти від переслідувачів. |
||
Рядок 44: | Рядок 44: | ||
* ↑ Private John Colter. PBS online. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 28 серпня 2012. |
* ↑ Private John Colter. PBS online. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 28 серпня 2012. |
||
* ↑ Перейти до: 1 2 3 Private John Colter. The Personnel of the Lewis and Clark Expedition. U. S. Bureau of Land Management. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 23 вересня 2006. |
* ↑ Перейти до: 1 2 3 Private John Colter. The Personnel of the Lewis and Clark Expedition. U. S. Bureau of Land Management. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 23 вересня 2006. |
||
* ↑ Ambrose Stephen E. Undaunted Courage. — New York: Simon and Shuster, 1996. — P. |
* ↑ Ambrose Stephen E. Undaunted Courage. — New York: Simon and Shuster, 1996. — P. 313—316. — ISBN 0-684-82697-6. |
||
* ↑ Ambrose Stephen E. Undaunted Courage. — New York: Simon and Shuster, 1996. — P. 399. — ISBN 0-684-82697-6. |
* ↑ Ambrose Stephen E. Undaunted Courage. — New York: Simon and Shuster, 1996. — P. 399. — ISBN 0-684-82697-6. |
||
* ↑ John Colter, the Phantom Explorer-1807-1808. Colter's Hell and Jackson Hole. National Park Service. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 14 жовтня 2006. |
* ↑ John Colter, the Phantom Explorer-1807-1808. Colter's Hell and Jackson Hole. National Park Service. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 14 жовтня 2006. |
Поточна версія на 15:51, 21 березня 2024
Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. (травень 2015) |
Джон Колтер | |
---|---|
Народився | 1774 Вірджинія, США |
Помер | 7 травня 1812 або 22 листопада 1813 Missouri Territoryd, США |
Країна | |
Діяльність | мандрівник-дослідник, Траппер |
Джон Колтер (англ. John Colter; 1774, Вірджинія — 7 травня 1812 або 22 листопада 1813, Міссурі) — один з перших маунтінменів на Дикому Заході США, учасник експедиції Льюїса і Кларка.
Джон Колтер народився у 1774 році в окрузі Огаста, Вірджинія. Приблизно у 1780 році його сім'я переїжджає на захід і поселяється поблизу сучасного міста Мейсвілл, штат Кентуккі.
Подорослішавши, він записується в загін рейнджерів, яких очолював Саймон Кентон. Колтер мав зріст 1 м 78 см і навички життя на фронтирі. 15 жовтня 1803 року Меррівезер Льюїс запросив його взяти участь у першій сухопутній експедиції, шлях якої пролягав через територію США від атлантичного узбережжя до тихоокеанського і назад.
Керівники експедиції — Меррівезер Льюїс і Вільям Кларк — зібрали групу з 43 осіб і взяли із собою великий обсяг припасів, зброю і подарунки для індіанців.
На самому початку експедиції між Колтером і сержантом Джоном Ордуей стався випадок, у результаті якого Колтер ледь не потрапив під трибунал. Але був прощений, після того, як перепросив і дав обіцянку, що надалі такого не допустить.
Серед учасників експедиції Колтер вважався одним з найкращих стрільців. Зазвичай він вирушав окремо у пошуках найкращих місць для полювання. Саме Колтер виявив індіанців племені-Персе, які дуже допомогли учасникам експедиції. Ні-Персе показали прохід через Скелясті гори і детально розповіли про місцевість, яку експедиція повинна була перетнути, щоб потрапити на узбережжя Тихого океану. Коли учасники експедиції досягли гирла річки Колумбія, була сформована невелика група, для обстеження тихоокеанського узбережжя сучасних штатів Орегон і Вашингтон. Керівники експедиції, серед інших, вибрали Колтер до складу цієї групи. Мета подорожі була досягнута — експедиція дісталася до Тихого океану.
Навесні 1806 року мандрівники почали повернення додому. Досягнувши верховий річки Міссурі, вони зупинилися в селі манданів, де зустріли двох траперів — Фореста Генкока і Джозефа Діксона. Ці жителі фронтиру вирушали на пошуки хутрових звірів. 13 серпня 1806 року Льюїс і Кларк дозволили Колтеру покинути експедицію, щоб приєднатися до Генкока і Діксона. Пробувши з траперів близько двох місяців, він повернувся на схід. У гирлі річки Платт Колтер зіткнувся з групою мисливців і траперів, яку очолював Мануель Ліза. Він вирішує не їхати в Сент-Луїс і повертається на захід, разом з людьми Лізи.
У місці злиття річок Єллоустоун і Біґгорн, Колтер бере участь у будівництві форту Реймонд, а пізніше, за вказівкою Мануеля Лізи вирушає на пошуки індіанців кроу.
Покинувши форт Реймонд у жовтні 1807 року, Колтер досліджував місцевість, яка пізніше стане відома як Єллоустоунський національний парк і Національний парк Гранд-Тітон. Ймовірно він був першою білою людиною, хто виявив геотермальні джерела.
Колтер перетнув Американський континентальний вододіл, досліджував береги озера Джексон, пройшов через Титон-Пасс, гірський перевал на заході сучасного штату Вайомінг, відвідав долину П'єрс-Хоул в Айдахо. Потім він повернув на схід і виявив озеро Єллоустоун. У форт Реймонд Колтер повернувся навесні 1808 року. Він виконав дивовижний шлях, довжиною в сотні кілометрів, причому зробив це в розпал зими, коли температура вночі у січні в цьому регіоні зазвичай тримається близько — 34 ° C.
Розповіді Колтера про джерела і гейзери вважалися неправдивими аж до 1860-х років, коли наукова експедиція Девіда Фолсома у 1869 році піднялася вздовж річки Єллоустоун до озера Єллоустоун. Багато сміялися над ним і називали жартома місця, про які він розповідав, Пеклом Колтер. Колтер був першою людиною європейського походження, хто докладно дослідив майбутній штат Вайомінг.
У 1808 році Колтер, разом з Джоном Поттсом, ще одним учасником експедиції Льюїса і Кларка, супроводжував групу індіанців кроу в форт Реймонд, коли на них напали чорноногі. У подальшому бою обидва були поранені, але змогли щасливо дістатися до форту.
На наступний рік Колтер і Поттс знову піддалися атаці чорноногих. Вони переправлялися по річці Джефферсон, коли близько сотні чорноногих оточили їх і зажадали зійти на берег. Трапери чинили опір і вбили одного з індіанців. У бою, що зав'язався Поттс був убитий, його труп індіанці розрубали на шматки, а Колтера полонили. Родичі загиблого воїна хотіли відразу вбити його, але вожді чорноногих не дозволили цього зробити. Замість цього, вожді вирішили дати Колтеру шанс на порятунок. Його роздягли догола і наказали бігти геть. Коли він пішов на значну відстань, група молодих воїнів почала переслідувати його. Пробігши деякий час, американець помітив, що один з індіанців вирвався вперед і наздоганяє його. Розуміючи, що втекти не вдасться, він став просити про помилування. Але чорноногих атакував Колтер. Втікачеві вдалося вихопити з рук нападника спис і вбити індіанця, після чого, він забрав ковдру чорноногого і продовжив бігти від переслідувачів.
Незабаром йому вдалося добігти до найближчої річки, пройшовши шлях близько 5 миль. Колтер зауважив боброву греблю і вирішив сховатися в ній. Пірнувши під неї, він сплив на поверхню — від чорноногих його приховувала хатка бобра. Просидівши у воді майже добу і переконавшись, що індіанці пішли, він продовжив свій шлях. Його єдиним одягом була захоплена ковдра. Через 11 діб утікач дістався найближчого форту білих людей на річці Літтл-Бігхорн.
У 1810 році Колтер взяв участь у спорудженні форту на заході Монтани. У тому ж році двоє його партнерів були вбиті чорноногими. Ця подія переконала Колтера виїхати в Сент-Луїс.
У Міссурі він одружився і купив ферму поблизу сучасного міста Нью-Гейвен. Приблизно в тому ж 1810 році він зустрівся з Вільямом Кларком і допоміг йому в складанні карти заходу США.
Під час Англо-американської війни Колтер записується в рейнджери, під керівництвом Натана Буна. Точна дата смерті Джона Колтера не встановлена. За даними одних джерел, він помер від жовтяниці 7 травня 1812 року і був похований неподалік від Нью-Гейвена, Міссурі. За іншими даними, Колтер помер 22 листопада 1813 року.
- ↑ Clark, Charles The Men of the Lewis and Clark Expedition. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 28 серпня 2012.
- ↑ Private John Colter. PBS online. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 28 серпня 2012.
- ↑ Перейти до: 1 2 3 Private John Colter. The Personnel of the Lewis and Clark Expedition. U. S. Bureau of Land Management. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 23 вересня 2006.
- ↑ Ambrose Stephen E. Undaunted Courage. — New York: Simon and Shuster, 1996. — P. 313—316. — ISBN 0-684-82697-6.
- ↑ Ambrose Stephen E. Undaunted Courage. — New York: Simon and Shuster, 1996. — P. 399. — ISBN 0-684-82697-6.
- ↑ John Colter, the Phantom Explorer-1807-1808. Colter's Hell and Jackson Hole. National Park Service. Перевірено 16 листопада 2006. Процитовано 14 жовтня 2006.
- ↑ Page 30, James, Three Years Among the Indians and Mexicans
- ↑ Pages 31-32, James, Three Years Among the Indians and Mexicans
- ↑ Burial Sites. The Lewis & Clark Journey of Discovery. National Park Service. Перевірено 28 червня 2006. Процитовано 28 серпня 2012.
- ↑ John Colter. Find A Grave. Перевірено 29 червня 2006. Процитовано 28 серпня 2012.
- ↑ Morris Larry E. The Fate of the Corps: What Became of the Lewis and Clark Explorers After the Expedition. — New Haven: Yale University Press, 2004. — ISBN 0300102658.
- Amiet, Don. John Colter: The Legend of the First Mountain Man. — PublishAmerica, Incorporate, 2009. — 312 с. — ISBN 1607490714.
- Harris, Burton. John Colter: His Years in the Rockies. — Nebraska Press, 1993. — 184 с. — ISBN 0803272642.
|