Вільгельм II (німецький імператор)
Вільгельм ІІ нім. Wilhelm II. | ||||||
| ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
15 червня 1888 — 9 листопада 1918 | ||||||
Попередник: | Фрідріх III | |||||
Спадкоємець: | кронпринц Вільгельм | |||||
Наступник: | титул скасовано | |||||
| ||||||
15 червня 1888 — 9 листопада 1918 | ||||||
Попередник: | Фрідріх III | |||||
Спадкоємець: | кронпринц Вільгельм | |||||
Наступник: | титул скасовано | |||||
| ||||||
Попередник: | кронпринц Фрідріх | |||||
Наступник: | кронпринц Вільгельм | |||||
| ||||||
8 березня 1918 — 12 квітня 1918 | ||||||
Попередник: | Петер фон Бірон | |||||
Наступник: | титул скасовано | |||||
Народження: |
27 січня 1859 | |||||
Смерть: |
4 червня 1941 (82 роки) | |||||
Причина смерті: | серцево-судинні захворювання | |||||
Поховання: | Дорн | |||||
Національність: | німець | |||||
Країна: |
| |||||
Релігія: | лютеранство | |||||
Освіта: | Боннський університет | |||||
Ступінь: | доктор наук | |||||
Рід: | Гогенцоллерни | |||||
Батько: | Фрідріх III | |||||
Мати: | Вікторія Саксен-Кобург-Готська | |||||
Шлюб: |
Августа-Вікторія (1881—1921) Герміна Ройсс цу Грайц (1922—1941) | |||||
Діти: | Вільгельм, Айтель Фрідріх, Адальберт Фердинанд, Август Вільгельм, Оскар, Йоахім, Вікторія Луїза | |||||
Військова служба | ||||||
Роки служби: | 1869—1918 | |||||
Приналежність: | ||||||
Звання: | ||||||
Командував: | Імперська армія Німеччини | |||||
Битви: | Боксерське повстання Венесуельська криза Танжерська криза Агадирська криза Перша світова війна | |||||
Автограф: | ||||||
Монограма: | ||||||
Нагороди: | ||||||
Вільге́льм II (нім. Wilhelm II.; 27 січня 1859, Берлін, Королівство Пруссія— 4 червня 1941) — останній німецький імператор і прусський король (1888–1918). Представник німецької династії Гогенцоллернів. Син Фрідріха III. З 1890 року вів активну зовнішню політику за переділ колоній. Разом з іншими європейськими монархами сприяв розв'язанню Першої світової війни. Зрікся престолу внаслідок Революції (1918), яка повалила німецьку монархію. Виїхав до Нідерландів, де й помер.
У січні 1918 наполягав на підписанні мирного договору з Україною. 19.1(1.2).1918 Німеччина разом з іншими країнами Четверного союзу визнала Українську Народну Республіку незалежною державою. За Вільгельма ІІ між УНР і Німеччиною та її союзниками було укладено Берестейський мир 1918 року, який ратифікувала німецька сторона в липні 1918 року. 2 червня 1918 року Вільгельм ІІ визнав гетьманом України Павла Скоропадського. 6 вересня 1918 року в замку Вільгельмгоге відбулися переговори, в ході яких обговорювалися актуальні проблеми тогочасних українсько-німецьких відносин.
Понад усе відомий активною зовнішньою політикою Німеччини. При ньому отримала розвиток велика колоніяльна імперія Німеччини, яка виникла незадовго до його вступу на престол, що вилилось у воєнне зіткнення в Африці й Китаї. Прагнення кайзера створити військово-морський флот, що не поступався б міцністю флоту Британської імперії, було вкрай боляче прийнято в Лондоні й призвело до англо-американських перегонів морських озброєнь на початку XX століття.
Підтримка Вільгельмом експансивного курсу своєї головної союзниці, Австро-Угорської монархії, на Балканах та його покровительство Османській імперії викликали серйозне погіршення відносин із Російською імперією.
Суперечності між європейськими державами призвели, незважаючи на теплі особисті й родинні відносини Вільгельма з монархами Великої Британії та Росії, до Першої світової війни. Німеччина, позбавлена своїх колоній, була змушена вести тяжку війну на два фронти, економічне становище різко погіршилося. Поразка у війні (11 листопада 1918) збіглася з революцією у Німеччині, після якої Вільгельм зрікся престолу і покинув державу, оселившись у нейтральних Нідерландах.
У часи правління Вільгельма II Німеччина відмовилася від дій Бісмарка на придушення соціалізму; закони Бісмарка проти соціалістів (1878–1890) перестали виконуватися, окреслилося деяке зближення влади з помірними соціал-демократами. Представники німецької соціал-демократії в 1914 році навіть підтримали початок Першої світової війни. Під час його правління було ухвалено такі соціальні реформи, як заборона роботи по неділях, заборона нічної роботи для жінок і дітей, заборона роботи для жінок в останні місяці вагітності та обмеження дитячої праці для дітей молодших за 14 років, що позитивно вплинуло на розвиток економіки країни.
Він говорив фр. «Je veux etre un roi des gueux» («Хочу бути королем бідних»): було затверджено прогресивний прибутковий податок (відсоткова ставка зростає зі зростанням доходів).
За Версальським мирним договором 1919 року Вільгельма оголошено винуватцем війни, він підлягав суду Міжнародного трибуналу. Але уряд Нідерландів відмовився його видати, а держави-переможці не наполягали на видачі. До кінця своїх днів Вільгельм прожив у Нідерландах. 1920 року активно листувався з фельдмаршалом Паулем фон Гінденбургом, з яким мав дружні стосунки. Вільгельм вітав його прихід до влади у 1925 році. 1926 року прусський ландтаг повернув Вільгельмові його земельні володіння, втрачені в перебігу листопадової революції 1918 року.
Помер під час Другої світової війни, у садибі Дорн (неподалік Утрехта) в окупованих Німеччиною Нідерландах. Автор мемуарів «Події та постаті, 1878—1918».
На початку 1930-х років Вільгельм, очевидно, сподівався, що успіхи німецької нацистської партії стимулюють інтерес до відновлення монархії, коли його старший онук стане новим кайзером. Його друга дружина, Герміна, активно зверталася до нацистського уряду від імені свого чоловіка. Однак Адольф Гітлер, сам ветеран імперської німецької армії під час Першої світової війни, не відчував нічого, крім презирства до людини, яку він звинувачував у найбільшій поразці Німеччини, і петиції були проігноровані. Вільгельм приймав Германа Герінга в Дорні, хоча й не довіряв Гітлеру.
Вільгельм також був приголомшений Кришталевою ніччю 9–10 листопада 1938 року, сказавши: «Я щойно пояснив свої погляди Ауві [Августу Вільгельму, четвертому сину Вільгельма] у присутності його братів. Він мав нахабність сказати, що згоден з єврейськими погромами і розуміє, чому вони відбулися. Коли я сказав йому, що будь-яка порядна людина охарактеризує ці дії як бандитизм, він виявився абсолютно байдужим. Він повністю втрачений для нашої родини». Вільгельм також заявив: «Мені вперше соромно бути німцем.»
- Батько: Фрідріх III — другий німецький імператор і восьмий прусський король.
- Матір: Вікторія Саксен-Кобург-Готська
- Дружина: Августа-Вікторія, принцеса Шлезвіг-Гольштейн-Зондербург-Аугустенбурзька
- Сини:
- Вільгельм
- Айтель Фрідріх
- Адальберт
- Август Вільгельм
- Оскар
- Йоахим
- Донька: Вікторія-Луїза
- Орден Чорного орла з ланцюгом
- орден (27 січня 1869)
- ланцюг (1877)
- Орден Червоного орла, великий хрест (27 січня 1869)
- Орден Корони (Пруссія) 1-го класу
- Королівський орден дому Гогенцоллернів, великий хрест з ланцюгом
- Князівський орден дому Гогенцоллернів, почесний хрест 1-го класу
- Жіночий хрест «За заслуги» (25 квітня 1892) — засновник нагороди.
- Орден Вільгельма (18 січня 1896) — засновник нагороди.
- Єрусалимський хрест (31 жовтня 1896) — засновник нагороди.
- Орден Заслуг Прусської Корони (18 січня 1901) — засновник нагороди.
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу
- Pour le Mérite з дубовим листям (16 лютого 1915)
- Великий хрест Залізного хреста (11 грудня 1916)
- Орден Альберта Ведмедя, великий хрест (1884)
- Військовий хрест Фрідріха (Ангальт) (1914)
- Орден Вірності (Баден) (1877)
- Орден Бертольда I особливого класу (28 липня 1877)
- Орден Церінгенського лева, великий хрест (28 липня 1877)
- Орден Військових заслуг Карла Фрідріха (1 листопада 1914)
- Орден Святого Губерта (1881)
- Військовий орден Максиміліана Йозефа, великий хрест (1 листопада 1914)
- Орден Генріха Лева, великий хрест (1881)
- Хрест «За військові заслуги» (Брауншвейг) (1914)
- Орден Золотого Лева (9 жовтня 1884)
- Орден Людвіга Гессенського, великий хрест (9 жовтня 1884)
- Орден Вендської корони, великий хрест з короною
- Хрест «За військові заслуги» (Мекленбург-Шверін) 1-го класу (15 жовтня 1917)
- Орден Заслуг герцога Петра-Фрідріха-Людвіга, великий хрест із золотою короною і ланцюгом (9 жовтня 1884)
- Військовий Хрест Фрідріха-Августа (Ольденбург) (15 жовтня 1917)
- Орден Рутової корони (28 липня 1877)
- Військовий орден Святого Генріха, великий хрест (22 жовтня 1944)
- Орден Вюртемберзької корони, великий хрест (1877)
- Орден «За військові заслуги» (Вюртемберг), великий хрест (11 листопада 1914)
- Орден дому Саксен-Ернестіне, великий хрест (1877)
- Орден Білого Сокола, великий хрест (Велике герцогство Саксен-Веймар-Ейзенахське) (1877)
- Хрест «За заслуги у війні» (Саксен-Мейнінген) (15 жовтня 1917)
- Ганзейський Хрест (Гамбург, Бремен і Любек) (15 жовтня 1917) — отримав 3 нагороди одночасно.
- Хрест «За військові заслуги» (Ліппе) (15 жовтня 1917)
- Хрест «За вірну службу» (Шаумбург-Ліппе)
- Королівський угорський орден Святого Стефана, великий хрест (1872)
- Військовий орден Марії Терезії, великий хрест (27 серпня 1914)
- Маріанський хрест
- Орден «Святий Олександр», великий хрест (28 липня 1877)
- Орден «Святі Кирило та Мефодій», великий хрест (1912)
- Орден «За військові заслуги» (Болгарія), великий хрест (18 січня 1916)
- Орден «За хоробрість» 1-го класу з діамантами (11 жовтня 1917)
- Вищий орден Святого Благовіщення (1873)
- Орден Святих Маврикія та Лазаря, великий хрест (1873)
- Орден Святого Йосипа, великий хрест (9 жовтня 1884)
- Савойський військовий орден, великий хрест (8 вересня 1889)
- Орден Нідерландського лева, великий хрест (28 липня 1877)
- Орден Віллема, великий хрест (8 вересня 1889)
- Орден Оранського дому, великий хрест (4 травня 1905)
- Орден дому Османів (30 листопада 1898)
- Орден «Османіє» 1-го ступеня
- Орден Пошани (Османська імперія)
- Орден Слави (Османська імперія)
- Галліполійська зірка (15 жовтня 1917)
- Пояс двох веж
- Орден Вежі й Меча
- великий хрест (9 жовтня 1894)
- ланцюг (1 серпня 1888)
- Орден Зірки Румунії, великий хрест (28 липня 1877)
- Орден Корони Румунії, великий хрест (28 липня 1877)
- Орден Кароля I, великий хрест (1906)
- Орден Андрія Первозванного (1872)
- Орден Святого Олександра Невського (1872)
- Орден Білого орла (1872)
- Орден Святої Анни 1-го ступеня (1872)
- Орден Святого Станіслава 1-го ступеня (1872)
- Орден Таковського хреста, великий хрест (28 липня 1877)
- Орден Білого орла, великий хрест
- Орден Корони Таїланду, великий хрест (28 липня 1877)
- Орден Королівського дому Чакрі (1897)
- Орден Серафимів
- орден (25 квітня 1878)
- ланцюг (1 листопада 1888)
- Орден Святого Олафа, великий хрест з ланцюгом (1 серпня 1888)
- Орден Норвезького лева (27 січня 1904)
- Орден Вази, великий хрест з ланцюгом (30 липня 1909)
У 1915 році позбавлений всіх британських нагород.
- Орден Підв'язки (27 січня 1877)
- Орден святого Джона (1888)
- Королівський Вікторіянський орден, почесний великий хрест (21 листопада 1899)
- Королівський Вікторіянський ланцюг (9 листопада 1902)
- Орден Золотого руна (Іспанія) (8 листопада 1875)
- Орден Південного Хреста, великий хрест (Бразилія) (28 липня 1877)
- Орден князя Данила I, великий хрест (Чорногорія) (28 липня 1877)
- Орден Слона (Данія) (28 листопада 1879)
- Орден Леопольда I, великий хрест (Бельгія) (9 жовтня 1884)
- Орден хризантеми з великою стрічкою (Японія) (9 жовтня 1884)
- Орден Святого Марина, великий хрест (Сан-Марино) (9 жовтня 1884)
- Великий орден Золотого Правителя, орденський ланцюг (9 жовтня 1900)
- Орден Визволителя, ланцюг (Венесуела) (4 травня 1905)
- Орден Спасителя, великий хрест (Греція)
- Великий хрест Честі й Відданості (Мальтійський орден)
- Орден Хреста Свободи, великий хрест (Фінляндія)
- Доктор юриспруденції Берлінського університету Фрідріха-Вільгельма
- Почесний доктор інженерних наук Вищої політехнічної школи Берліна
- Почесний доктор наук Клаузенбурзького університету
- Доктор цивільного права Оксфордського університету
- Почесний доктор права Пенсильванського університету
- Почесний доктор медицини Празького університету Карла
- Holger Afflerbach: Kaiser Wilhelm II. als Oberster Kriegsherr im Ersten Weltkrieg: Quellen aus der militärischen Umgebung des Kaisers 1914—1918. Oldenbourg, München 2005, ISBN 3-486-57581-3.
- Thorsten Beigel, Sabine Mangold-Will (Hrsg).: Wilhelm II. Archäologie und Politik um 1900. Franz Steiner, Stuttgart 2017, ISBN 978-3-515-11557-5.
- Christopher Clark: Kaiser Wilhelm II. Longman, Harlow u. a. 2000, ISBN 0-582-24559-1. Dt. Ausgabe: Wilhelm II. Die Herrschaft des letzten deutschen Kaisers. Aus dem Engl. von Norbert Juraschitz und Thomas Pfeiffer. DVA, München 2008, ISBN 978-3-421-04358-0. (Rezension [Архівовано 15 травня 2017 у Wayback Machine.])
- Virginia Cowles: Wilhelm der Kaiser. Scheffler, Frankfurt / Main 1965.
- Benjamin Hasselhorn: Politische Theologie Wilhelms II. (Quellen und Forschungen zur Brandenburgischen und Preußischen Geschichte Band 44), Duncker & Humblot, Berlin 2012, ISBN 978-3-428-13865-4.
- Wolfgang König: Wilhelm II. und die Moderne. Der Kaiser und die technisch-industrielle Welt. Schöningh, Paderborn u. a. 2007, ISBN 978-3-506-75738-8.
- Martin Kohlrausch (Hrsg.): Samt und Stahl. Kaiser Wilhelm II. im Urteil seiner Zeitgenossen. Mit Fotografien aus dem Archiv des Hauses Hohenzollern. Landtverl., Berlin 2006, ISBN 3-938844-05-1. (Mit Beiträgen von Otto von Bismarck, Hans Blüher, Rudolf Borchardt, Paul Busching, Winston Churchill, Egon Friedell, Walter Goetz, Georg Hinzpeter, Ernst Horneffer, Karl Lamprecht, Friedrich Naumann, Walther Rathenau, Jean-Paul Sartre, Reinhold Schneider, Percy Ernst Schramm, August Stein, Ludwig Thoma und Theodor Wolff.)
- Christian Graf von Krockow: Unser Kaiser. Glanz und Untergang der Monarchie. Westermann, Braunschweig 1993, ISBN 3-07-509507-9.
- Golo Mann: Wilhelm II. Scherz, München u. a. 1964.
- Wolfgang J. Mommsen: War der Kaiser an allem schuld? Wilhelm II. und die preußisch-deutschen Machteliten. Propyläen, Berlin 2002, ISBN 3-549-07169-8.
- John C. G. Röhl:
- Kaiser, Hof und Staat. Wilhelm II. und die deutsche Politik. C. H. Beck, München ³1988 (TB 2002), ISBN 978-3-406-49405-5.
- The Kaiser and his court. Wilhelm II and the government of Germany. Cambridge University Press, Cambridge 1994.
- Wilhelm II., C. H. Beck, München 1993—2008:
- Band 1: Die Jugend des Kaisers, 1859—1888. München 1993, ²2001, ISBN 3-406-37668-1.
- Young Wilhelm. The Kaiser's early life, 1859—1888. Cambridge University Press, Cambridge 1998.
- Band 2: Der Aufbau der Persönlichen Monarchie, 1888—1900. München 2001, ISBN 3-406-48229-5.
- Band 3: Der Weg in den Abgrund, 1900—1941. München 2008, ISBN 978-3-406-57779-6. (Rezension [Архівовано 24 лютого 2017 у Wayback Machine.])
- John C. G. Röhl (Hrsg.): Der Ort Kaiser Wilhelms II. in der deutschen Geschichte. Oldenbourg, München 1991, ISBN 978-3-486-55841-8 (Volltext als PDF [Архівовано 18 вересня 2017 у Wayback Machine.])
- Stefan Samerski (Hrsg.): Wilhelm II. und die Religion. Facetten einer Persönlichkeit und ihres Umfelds. Duncker und Humblot, Berlin 2001, ISBN 3-428-10406-4 (= Forschungen zur brandenburgischen und preußischen Geschichte. Beiheft Nr. 5).
- Nicolaus Sombart: Wilhelm II. Sündenbock und Herr der Mitte. Volk & Welt, Berlin 1996, ISBN 3-353-01066-1.
- Eberhard Straub: Kaiser Wilhelm II. Die Erfindung des Reiches aus dem Geist der Moderne. Landt Verl., Berlin 2008, ISBN 978-3-938844-10-6.
- Friedhild den Toom: Wilhelm II. in Doorn. Selbstverlag, Hilversum 2002.
- Volker Ullrich (Historiker)|Volker Ullrich: Als der Thron ins Wanken kam. Das Ende des Hohenzollernreiches 1890—1918. Donat Verlag, Bremen 1993, ISBN 3-924444-75-7.
- Hans Wilderotter, Klaus D. Pohl (Hrsg.): Der letzte Kaiser. Wilhelm II. im Exil. Bertelsmann-Lexikon-Verl., Gütersloh 1991, Шаблон:Falsche ISBN.
- Klaus-Gunther Wesseling. Wilhelm II. // Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon., Sp. 1178–1217}}.
- Кулинич І. М. Вільгельм II [Архівовано 2 червня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 557. — ISBN 966-00-0734-5.
- Кривонос Р. А. Вільгельм II // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К: Знання України, 2004 — Т.1 — 760с. ISBN 966-316-039-X
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Вільгельм II (німецький імператор)
- Бібліографія. Wilhelm II. // Німецька національна бібліотека
- Роботи про Вільгельм II // Цифрова бібліотека Німеччини
- Historische Filmaufnahmen von Kaiser Wilhelm II. [Архівовано 10 листопада 2016 у Wayback Machine.] auf dem European Film Gateway
- Gabriel Eikenberg, Rupert Platz: Wilhelm II.. Tabellarischer Lebenslauf im LeMO (Stiftung Deutsches Historisches Museum und Haus der Geschichte)
- Haus Doorn in den Niederlanden [Архівовано 11 вересня 2015 у Wayback Machine.]
- Thronrede Kaiser Wilhelms II. vor den Abgeordneten des Reichstags, 4. August 1914 [Архівовано 21 березня 2018 у Wayback Machine.] // 1000dokumente.de
- Zitate von und über Kaiser Wilhelm II.
- Lebendiges Museum online: Wilhelm II. [Архівовано 28 лютого 2008 у Wayback Machine.] (Німецький історичний музей, Берлін)
|
- Народились 27 січня
- Народились 1859
- Померли 4 червня
- Померли 1941
- Кавалери ордена Андрія Первозванного
- Кавалери ордена Святого Олександра Невського
- Кавалери ордена Білого Орла (Російська Імперія)
- Кавалери ордена Святої Анни 1 ступеня
- Кавалери ордена Святого Станіслава 1 ступеня
- Кавалери ордена Чорного орла
- Кавалери Великого Хреста ордена Червоного орла
- Кавалери ордена Корони 1-го класу (Пруссія)
- Великі командори ордена дому Гогенцоллернів
- Нагороджені жіночим хрестом «За заслуги»
- Кавалери Великого хреста ордена Хреста Свободи
- Нагороджені Єрусалимським хрестом
- Нагороджені орденом Заслуг Прусської Корони
- Кавалери ордена «Pour le Mérite» з дубовим листям
- Кавалери Великого хреста Залізного хреста
- Кавалери Залізного хреста 1-го класу
- Кавалери Залізного хреста 2-го класу
- Кавалери ордена Альберта Ведмедя (Ангальт)
- Кавалери військового хреста Фрідріха (Ангальт)
- Нагороджені орденом Вірності (Баден)
- Кавалери ордена Бертольда І
- Кавалери Великого хреста ордена Церінгенського лева
- Кавалери Великого хреста ордена Військових заслуг Карла Фрідріха
- Нагороджені орденом Святого Губерта
- Кавалери Великого хреста Військового ордена Максиміліана Йозефа
- Нагороджені орденом Генріха Лева
- Нагороджені хрестом «За військові заслуги» (Брауншвейг)
- Кавалери ордена Людвіга Гессенського
- Кавалери ордена Вендської корони
- Нагороджені хрестом «За військові заслуги» (Мекленбург-Шверін)
- Кавалери ордена Заслуг герцога Петра-Фрідріха-Людвіга
- Нагороджені Військовим хрестом Фрідріха-Августа (Ольденбург)
- Кавалери ордена Рутової корони
- Кавалери Великого хреста Військового ордена Святого Генріха
- Кавалери Великого хреста ордена Корони (Вюртемберг)
- Кавалери Великого хреста ордена «За військові заслуги» (Вюртемберг)
- Кавалери Великого хреста ордена дому Саксен-Ернестіне
- Кавалери Великого хреста ордена Білого Сокола
- Нагороджені хрестом «За вірну службу» (Шаумбург-Ліппе)
- Нагороджені хрестом «За заслуги у війні» (Саксен-Мейнінген)
- Нагороджені Ганзейським хрестом (Гамбург)
- Нагороджені Ганзейським хрестом (Бремен)
- Нагороджені Ганзейським хрестом (Любек)
- Нагороджені хрестом «За військові заслуги» (Ліппе)
- Кавалери Великого хреста Королівського угорського ордена Святого Стефана
- Кавалери Великого Хреста ордену Марії-Терезії (Австро-Угорщина)
- Кавалери Великого хреста ордена «Святий Олександр»
- Нагороджені орденом «Святі Рівноапостольні Кирило та Мефодій»
- Кавалери ордена «За військові заслуги» 1-го ступеня (Болгарія)
- Нагороджені орденом «За хоробрість» (Болгарія)
- Кавалери Вищого ордена Святого Благовіщення
- Кавалери Великого хреста ордена Святих Маврикія і Лазаря
- Кавалери Великого Хреста ордена Корони Італії
- Кавалери Великого Хреста Савойського військового ордена
- Лицарі Великого хреста ордена Нідерландського лева
- Лицарі Великого хреста військового ордена Віллема
- Кавалери ордена Османіє 1 ступеня
- Кавалери ордена Пошани (Османська імперія)
- Кавалери ордена Слави (Османська імперія)
- Нагороджені Галліполійською зіркою
- Кавалери Великого хреста ордена Вежі й Меча
- Кавалери Великого хреста ордена Зірки Румунії
- Кавалери Великого хреста ордена Корони Румунії
- Кавалери ордена Таковського хреста
- Нагороджені Маріанським хрестом
- Кавалери ордена Серафимів
- Кавалери Великого хреста ордена Святого Олафа
- Командори Великого Хреста ордена Вази
- Кавалери ордена Підв'язки
- Кавалери Королівського вікторіанського ордена
- Кавалери ордена Золотого руна
- Кавалери Великого хреста ордена Південного Хреста
- Кавалери Великого хреста ордена Леопольда I
- Кавалери ордена Хризантеми
- Кавалери Великого хреста ордена Спасителя
- Уродженці Берліна
- Гогенцоллерни
- Канцлери Німеччини
- Королі Пруссії
- Фельдмаршали Великої Британії
- Адмірали флоту Великої Британії
- Випускники Боннського університету
- Почесні доктори Оксфордського університету
- Кавалери Великого хреста ордена Святого Йосипа
- Почесні шефи австро-угорських полків
- Монархи, які зреклися престолу
- Німецькі мемуаристи
- Уродженці Потсдама
- Фельдмаршали Австро-Угорщини
- Доктори медицини
- Доктори інженерних наук
- Доктори права
- Почесні доктори вишів Німеччини
- Почесні доктори вишів США
- Почесні доктори Карлового університету
- Померли від тромбоемболії легеневої артерії