Капітолійська вовчиця
італ. Lupa Capitolina | |
---|---|
Творець: | невідомий |
Час створення: | 5 століття до н. е. |
Висота: | 75 см |
Ширина: | 114 см |
Матеріал: | бронза |
Зберігається: | Рим, Італія |
Музей: | Капітолійські музеї |
Інвентарний номер: | MC1181 |
|
Капітолійська вовчиця (лат. Lupa Capitolina) — етруська бронзова скульптура, за стилістичними ознаками датована V століттям до н. е. і ще ніби з античності зберігалася в Римі. Зображує (приблизно в натуральну величину) вовчицю, яка вигодовує молоком двох немовлят — Ромула і Рема, легендарних засновників міста. Вважається, що вовк був тотемом сабінів та етрусків, а статуя перенесена в Рим на знак злиття римлян з цими народами.
Уперше Капітолійська вовчиця згадується в «Природничій історії» Плінія; за його словами, скульптура стояла на Римському форумі близько священного фігового дерева. Цицерон пише, що скульптура розташовувалася на Капітолійському пагорбі і одного разу була вражена блискавкою; також він згадує скульптуру «немовляти, харчується молоком вовчиці». З IX століття скульптура перебувала у Латеранському палаці та у церкві Сан Теодоро аль Палатіно до 1471 року. Чернець-літописець Бенедикт з Соракте (X століття) пише про «судилище, влаштованому в Латеранському палаці, в місці, що зветься [нерозбірливо], а інакше — Матір'ю римлян»; суди і страти «біля Вовчиці» згадуються аж до 1450 року. За розпорядженням Сікста IV статую перенесли в Палаццо деі Консерваторі (1473). Наприкінці XV століття були відлиті бронзові фігурки Ромула і Рема. Роботу приписують майстру Антоніо дель Поллайоло. Гравюра на дереві, що супроводжує видання популярного в середні століття збірки «Чудеса міста Рима» (лат. Mirabilia Urbis Romae, 1499), зображує Капітолійську вовчицю вже з хлопчиками.
За часів Беніто Муссоліні, Капітолійську вовчицю використовували як пропагандистський символ, що втілював прагнення фашистського режиму відродити Римську імперію. 1960 року зображення скульптури використали на плакатах й емблемі Олімпійських ігор що пройшли в Римі. Копії скульптури встановлені у США, Іспанії, Бразилії, Македонії, Румунії, Таджикистані, Швеції (в Міллесгардене (Стокгольм)) та інших країнах.
2006 року Анна Марія Карруба (Anna Maria Carruba), спеціалістка з металургії, яка реставрувала Капітолійську вовчицю, оприлюднила свої висновки: на її думку, скульптуру не могли зробити раніше VIII—X століть. Річ у тому, що в античні часи не вміли відливати великі статуї цілком: їх робили по частинах, а потім зварювали. Вовчиця ж була виготовлена відразу і цілком. Питання часу її створення залишається відкритим. Радіовуглецевий та термолюмінісцентний аналізи було проведено Університетом Саленто у лютому 2007 року. Хоча у липні 2008 року Ля Реґіна анонсувала, що результати аналізів чітко вказали на 13 століття[1] проблема датування ще далека до вирішення. Офіційні результати на початок 2010 року ще не опубліковано[2].
- ↑ Adriano La Regina, «La lupa del Campidoglio è medievale la prova è nel test al carbonio [Архівовано 3 травня 2017 у Wayback Machine.]». La Repubblica. 9 July 2008
- ↑ Ma sulla Lupa si discute ancora. [Архівовано 10 серпня 2009 у Wayback Machine.] La Repubblica. 10 July 2008