Міністерство культури та інформаційної політики України
Міністерство культури та інформаційної політики України | |
---|---|
Загальна інформація | |
Країна | Україна |
Дата створення | 2 вересня 2019 року[1] |
Попередні відомства | Міністерство культури України Міністерство інформаційної політики України |
Кількість співробітників | 180 |
Річний бюджет | 10 745 731 400 ₴[2] |
Відповідальний міністр | Ростислав Карандєєв (в.о.) |
Державний секретар | Ярема Дуль |
Підвідомчий орган | Державний комітет телебачення і радіомовлення України, Державне агентство України з питань мистецтв та мистецької освіти, Український інститут національної пам'яті, Укрінформ, Мультимедійна платформа іномовлення України ДП, Запорізький державний цирк, Центр стратегічних комунікацій та інформаційної безпеки, Національний заповідник «Хортиця» і Кам'яна Могила |
mkip.gov.ua | |
Ця стаття є частиною серії статей про державний лад і устрій України |
---|
|
Вибори та референдуми |
|
Міністерство культури та інформаційної політики України (МКІП) — належить до центральних органів виконавчої влади в Україні, теперішню назву має з 23 березня 2020.[3]. В юридичному сенсі міністерство є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства[4].
Міністерство забезпечує формування та реалізує державну політику
- у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісним майновим комплексом Українського національного інформаційного агентства “Укрінформ”) та інформаційної безпеки.
- у сферах відновлення та збереження національної пам’яті, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.
- у сфері медіа, інформаційній та видавничій сфері.
Діяльність міністерства спрямовує і координує Кабінет Міністрів України.
2 вересня 2019 року в процесі адміністративної реформи було утворене Міністерство культури, молоді та спорту України (МКМС). Новоутворене міністерство перейняло функції ліквідованих:
- Міністерства інформаційної політики України
- Міністерства культури України та
- Міністерства молоді та спорту України.[5]
23 березня 2020 міністерство було перейменоване і отримало теперішню назву.
- Див. також Список міністрів культури України
З вересеня 2019 по березень 2020 Міністром культури, молоді та спорту України 2020 працював Володимир Бородянський. Його першим заступником був Анатолій Максимчук,[6] державним секретарем — Артем Біденко,[7] заступниками міністрапрацювали Ірина Подоляк, [8], Олексій Сівірін,[9] Володимир Шумілін.[10] Напрям європейської інтеграці очолював заступник міністра Світлана Фоменко.[11]
За повідомленням міністра Бородянського повноцінна робота новоствореного міністерства розпочалась 2 січня 2020[12]. Значну частину функцій міністерство передало новоствореним центральним органам виконавчої влади, як-от[13] Державні агентства: розвитку туризму; розвитку молоді та громадянського суспільства; спорту; з питань мистецтв та мистецької освіти,[14] а також Державна служба охорони культурної спадщини України (ліквідована 12 січня 2022 року)[15] і Державна інспекція культурної спадщини України (ліквідована 12 січня 2022 року).
Одночасно з реструктризацією відбулась зміна підпорядкування окремих закладів вищої освіти мистецького профілю, а саме — Київський університет культури і мистецтв було передано зі сфери управління Мінкульту до сфери управління МОНу[16], а 4 академії мистецтв (Київську, Харківську, Львівську і Закарпатську) — навпаки, зі сфери управління МОНу до сфери управління Мінкульту[17]. Це призвело до затримання виплати заробітних плат і стипендій у цих навчальних закладах[18][19].
Найбільш резонансною законотворчою ініціативою новоствореного міністерства стала розробка так званого закону про дезінформацію[20] Ця ініціатива отримала критичну оцінку громадської спільноти та Моніторингової місії ООН з прав людини, як така, що може підривати свободу ЗМІ[21]
У квітні 2020 міністерство було перейменоване, Мінстром культури та інформаційної політики був призначений Олександр Ткаченко (звільнений 27 липня 2023 року). Його першим заступником працював Ростислав Карандєєв,[22], а заступниками — Світлана Фоменко, Лариса Петасюк,[23] Тарас Шевченко,[24] Галина Григоренко. Напрямком цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації опікувалася заступник міністра Анастасія Бондар (з серпня 2021).[25] Державним секретарем був призначений Ярема Дуль[26]
З 28 липня 2023 обов'язки Міністра культури та інформаційної політики України виконує Ростислав Карандєєв.
У серпні 2022 МКІП виступив з ініціативою надати англійській мові особливого статусу в Україні як мови міжнародного спілкування та встановлення її обов'язковості в окремих сферах[27]. Цей законопроєкт розкритикували Л. Ніцой[28] та І. Фаріон[29]
22 серпня 2022 МКІП з агентством Banda Agency запустило флешмоб «#тризубнезалежності», в якому громадянам пропонувалось як вітання із Днем прапора показувати жест із трьох пальців: вказівного, середнього та мізинця (великий та безіменний при цьому мають бути зігнуті). Цей жест викликав хвилю критики через грубий сексуальний підтекст[30][31][32]. У флешмобі встигли взяти участь міністр О.Ткаченко, поп-співачки Alyona Alyona, Lida Lee, Даша Астаф'єва та учасник гурту Kalush Orchestra MC КилимМен[33].
Кабінет Міністрів України через Міністра культури та інформаційної політики спрямовує і координує діяльність таких центральних органів виконавчої влади:[34]
- Державне агентство України з питань мистецтв та мистецької освіти (Держмистецтв);
- Державний комітет телебачення і радіомовлення України (Держкомтелерадіо);
- Український інститут національної пам'яті.
- ↑ Постанова Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2019 р. № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади». офіційний сайт КМУ. Архів оригіналу за 31 липня 2023. Процитовано 26 жовтня 2023.
- ↑ https://zakon.rada.gov.ua/laws/file/text/110/f530966n246.xlsx
- ↑ Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади. Законодавство України. Кабінет міністрів України. 26.03.2020. Архів оригіналу за 27 червня 2020. Процитовано 20.05.2020.
- ↑ Деякі питання діяльності Міністерства культури та інформаційної політики. Офіційний вебпортал парламенту України (укр.). Процитовано 24 липня 2024.
- ↑ Постанова Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2019 року № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» [Архівовано 2 вересня 2019 у Wayback Machine.]
- ↑ Про призначення Максимчука А. О. першим заступником Міністра культури, молоді та спорту України. Кабінет Міністрів України. 2 жовтня 2019. Архів оригіналу за 6 листопада 2021. Процитовано 26 листопада 2019.
- ↑ Про призначення Біденка А. І. державним секретарем Міністерства культури, молоді та спорту України. Кабінет Міністрів України. 28 жовтня 2019. Архів оригіналу за 6 листопада 2021. Процитовано 26 листопада 2019.
- ↑ Про призначення Подоляк І. І. заступником Міністра культури, молоді та спорту України. Кабінет Міністрів України. 2 жовтня 2019. Архів оригіналу за 6 листопада 2021. Процитовано 26 листопада 2019.
- ↑ Про призначення Сівіріна О. С. заступником Міністра культури, молоді та спорту України. Кабінет Міністрів України. 9 жовтня 2019. Архів оригіналу за 6 листопада 2021. Процитовано 26 листопада 2019.
- ↑ Про призначення Шуміліна В. О. заступником Міністра культури, молоді та спорту України. Кабінет Міністрів України. 2 жовтня 2019. Архів оригіналу за 6 листопада 2021. Процитовано 26 листопада 2019.
- ↑ Про призначення Фоменко С. В. заступником Міністра культури, молоді та спорту України з питань європейської інтеграції. Кабінет Міністрів України. 18 грудня 2019. Архів оригіналу за 28 грудня 2019. Процитовано 28 грудня 2019.
- ↑ Володимир Бородянський назвав досягнення свого міністерства за чотири місяці - Детектор медіа. detector.media. Архів оригіналу за 1 січня 2020. Процитовано 14 лютого 2020.
- ↑ Презентація нового бачення роботи Міністерства культури, молоді та спорту (СЛАЙДИ) - Детектор медіа. detector.media. Архів оригіналу за 12 квітня 2020. Процитовано 14 лютого 2020.
- ↑ Деякі питання діяльності центральних органів виконавчої влади у сфері культури. Офіційний вебпортал парламенту України (укр.). Архів оригіналу за 23 серпня 2022. Процитовано 20 жовтня 2021.
- ↑ https://nv.ua/ukr/opinion/kultura-ukrajina-navishcho-dovzhenko-centr-peredali-derzhkino-novini-ukrajini-50213719.html. Архів оригіналу за 3 лютого 2022. Процитовано 3 лютого 2022.
- ↑ Про передачу цілісного майнового комплексу державної установи «Київський національний університет культури і мистецтв» до сфери управління Міністерства освіти і науки | Кабінет Міністрів України [Архівовано 28 лютого 2020 у Wayback Machine.], kmu.gov.ua (Перевірено 26 лютого 2020)
- ↑ Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ до сфери управління Міністерства культури, молоді та спорту | Кабінет Міністрів України [Архівовано 29 квітня 2021 у Wayback Machine.], kmu.gov.ua (Перевірено 26 лютого 2020)
- ↑ В Академии дизайна и искусств не выплачивают зарплату и стипендии. objectiv.tv. «Объектив». Архів оригіналу за 16 лютого 2020. Процитовано 14 лютого 2020.
- ↑ Львівська національна академія мистецтв – без фінансування: ні зарплати, ні стипендій. kulemet.com. Кулемет. Архів оригіналу за 16 лютого 2020. Процитовано 16 лютого 2020.
- ↑ Мінкульт представить законопроект про дезінформацію на початку січня - Детектор медіа. detector.media. Архів оригіналу за 16 лютого 2020. Процитовано 14 лютого 2020.
- ↑ Закон про дезінформацію: в ООН застерігають українську владу від «непотрібних обмежень» для ЗМІ. radiosvoboda.org. Архів оригіналу за 16 лютого 2020. Процитовано 14 лютого 2020.
- ↑ Про призначення Карандєєва Р. В. першим заступником Міністра культури та інформаційної політики України. Кабінет Міністрів України. 15 липня 2020. Архів оригіналу за 15 липня 2020. Процитовано 15 липня 2020.
- ↑ Про призначення Петасюк Л. В. заступником Міністра культури та інформаційної політики України. Кабінет Міністрів України. 17 червня 2020. Архів оригіналу за 11 листопада 2021. Процитовано 18 червня 2020.
- ↑ Про призначення Шевченка Т. С. заступником Міністра культури та інформаційної політики України. Кабінет Міністрів України. 12 серпня 2020. Архів оригіналу за 11 листопада 2021. Процитовано 13 серпня 2020.
- ↑ Про призначення Бондар А. О. заступником Міністра культури та інформаційної політики України з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації. Кабінет Міністрів України. 5 січня 2021. Архів оригіналу за 15 вересня 2021. Процитовано 26 серпня 2021.
- ↑ Про призначення Дуля Я. М. державним секретарем Міністерства культури та інформаційної політики України. Кабінет Міністрів України. 9 вересня 2020. Архів оригіналу за 11 листопада 2021. Процитовано 10 вересня 2020.
- ↑ МКІП працює над проєктом закону про особливий статус англійської мови в Україні. 12 Серпня 2022. Архів оригіналу за 13 серпня 2022. Процитовано 23 серпня 2022.
- ↑ Позиція Прем’єр-міністра щодо закону про особливий статус англійської мови — антиукраїнська, — Лариса Ніцой. GIT | Громадське інтерактивне телебачення (укр.). Архів оригіналу за 23 серпня 2022. Процитовано 23 серпня 2022.
- ↑ Особливий статус англійської в Україні | Ірина Фаріон (укр.), архів оригіналу за 16 серпня 2022, процитовано 23 серпня 2022
- ↑ Кайдан, Тарас (22 серпня 2022). Мінікультури вибачилося за новий «жест-тризуб», що позначає жіночу мастурбацію. Хмарочос (укр.). Архів оригіналу за 23 серпня 2022. Процитовано 23 серпня 2022.
- ↑ Zaxid.net. Мінкульт вигадав новий символ тризуба і зганьбився. ZAXID.NET (укр.). Архів оригіналу за 23 серпня 2022. Процитовано 23 серпня 2022.
- ↑ Що не так з жестом до Дня Незалежності: критика українців і реакція Мінкульту. Українська правда _Життя. Архів оригіналу за 23 серпня 2022. Процитовано 23 серпня 2022.
- ↑ Дорофєєва, Астаф’єва та alyona alyona долучилися до флешмобу з “непристойним” тризубом, який засудили в мережі. ТаблоID. Архів оригіналу за 23 серпня 2022. Процитовано 23 серпня 2022.
- ↑ Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади. Постанова КМУ від 10.09.2014 № 442. Процитовано 18 березня 2024.
Це незавершена стаття про політику. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |