Шуя
Шуя | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | |||||
Суб'єкт Російської Федерації | Івановська область | ||||
Муніципальний район | Шуйський район | ||||
Код ЗКАТУ: | 24411000000 | ||||
Код ЗКТМО: | 24711000001 | ||||
Основні дані | |||||
Час заснування | 1539 | ||||
Попередні назви: | Борисоглібська слобода | ||||
Перша згадка: | 1539 (за документами) | ||||
Населення | 58 570 | ||||
Площа | 33,29 км² | ||||
Поштовий індекс | 155900 — 155906, 155908, 155 912 | ||||
Телефонний код | +7 49351 | ||||
Географічні координати: | 56°51′00″ пн. ш. 41°22′00″ сх. д. / 56.850000000027776536626334° пн. ш. 41.3666666666947762109884934° сх. д.Координати: 56°51′00″ пн. ш. 41°22′00″ сх. д. / 56.850000000027776536626334° пн. ш. 41.3666666666947762109884934° сх. д. | ||||
Влада | |||||
Вебсторінка | okrugshuya.ru | ||||
Голова адміністрації | Тетяна Алексєєва | ||||
Мапа | |||||
|
Шуя — місто (з 1539[1]), адміністративний центр Шуйського району, Івановська область, Росія. Розташоване в межиріччі річок Волга та Клязьма за 32 км на південний схід від обласного центру Іваново. Через місто з півночі на південь протікає річка Теза (притока Клязьми), протяжність якої в межах міста становить 6,6 кілометрів.
Площа — 33,29 км². За чисельністю населення є третім містом Івановської області.
Згідно з однією з версій, стародавнє поселення на місці Шуї заснували угро-фінські племена чудь та меря; і назва його може походити від фінського слова «суо» — болото, озеро, болотиста місцевість. За іншою версією, найменування сходить до давньослов'янського «ошую», тобто «ліворуч», «по ліву руку» (в цьому випадку «на лівому березі»).
У XX столітті неподалік від Шуї були виявлені стародавні поховання (так звані Семухінські кургани).
Перше документальне свідчення про місто Шуя припадає на 1539 рік[1]. Під цією датою Шуя згадується в Никонівському літописі серед міст, розорених казанським ханом Сафа-Гіреєм, і саме від неї місто веде своє літочислення. До цього місто було відоме під назвою Борисоглібська слобода, в честь розташованої в ньому церкви Святих Бориса та Гліба.
Іван Грозний під час походу на Казань в 1549 відвідав Шую і незабаром включив її в числі інших 19 міст до складу опричнини (1565–1572), оголосивши своєю власністю. Потім у 1572 році по духовній грамоті Івана Грозного Шуя перейшла у спадок його синові Федору. У 1609 місто було зруйноване поляками, а в 1619 — литовцями.
У 1729 в Шуї деякий час жила дочка Петра I царівна Єлизавета, яка любила полювати в навколишніх лісах.
Розвитку промисловості та торгівлі в Шуї сприяло зручне положення міста на судноплавній річці Тезі. У Шуї був великий гостинний двір. Торгувати в Шую приїжджали іногородні та іноземні купці — у 1654 році в гостинному дворі була лавка англійсько-архангельської торгової компанії. В цей же час Шуя славилася ярмарками.
У 1781 російська імператриця Катерина Велика видала указ про утворення Владимирського намісництва та затвердила герб міста Шуї. Старовинний герб міста являв собою щит, розділений на дві частини. У верхній частині стоїть на задніх лапах левиний леопард — символ губернського міста Владимира; в нижній частині — «на червоному полі брус мила, що означає розташовані в місті мильні заводи». Справді, миловаріння було найдавнішою промисловістю міста, перша згадка про них датується 1629.
З давніх часів розвивався в Шуї текстильний промисел — виготовлення лляних тканин. З середини XVIII століття в Шуї з'явилися ткацькі полотняні мануфактури, найперша мануфактура купця Якова Ігумнова була відкрита в 1755.
Посилін перший завів паперопрядильну фабрику на 11 000 веретен, що діяла за допомогою парових машин[2][3]. Продукція посилінських мануфактур була удостоєна великої золотої медалі на Першій Всеросійській виставці мануфактурної промисловості в Санкт-Петербурзі в 1829.
За даними на 1859, в місті проживало 8555 осіб (675 будинків)[4].
15 березня 1922 року жителі Шуї, переважно робітники, вийшли на центральну площу, щоб не допустити вилучення церковних цінностей з міського Воскресенського собору. Для придушення народного виступу влада застосувала військову силу, був відкритий кулеметний вогонь. Четверо Шуян (за іншими даними — п'ятеро), і серед них дівчинка-підліток, були вбиті на місці[5][6].
У зв'язку з цими подіями 19 березня голова Ради Народних Комісарів Ленін склав секретний лист, кваліфікуючи події в Шуї як один із проявів загального плану опору декрету Радянської влади з боку «найвпливовішої групи чорносотенного духовенства»[7] та пропозицією їх арешту та розстрілу.
22 березня Політбюро ЦК РКП (б) на основі листа Троцького прийняло план заходів по репресіям проти духовенства. Він включав арешт Синоду, показовий процес по Шуйській справі, а також вказував — «Приступити до вилучення у всій країні, абсолютно не займаючись церквами, що не мають скільки-небудь значних цінностей»[8].
Менш ніж через 2 місяці, 10 травня 1922 були розстріляні протоієрей собору Павло Светозаров, ієрей Іоанн Різдвяний та мирянин Петро Мов[5].
2007-го року в місті було встановлено пам'ятник священнослужителям та мирянам, репресованим у роки Радянської влади[9].
У місті працює Шуйський державний педагогічний університет (з 2013 року Шуйська філія Іванівського державного університету [Архівовано 9 серпня 2014 у Wayback Machine.]), сільськогосподарський коледж, медичний коледж [Архівовано 9 серпня 2014 у Wayback Machine.], індустріальний технікум [Архівовано 6 жовтня 2014 у Wayback Machine.]. Початкові професійні навчальні заклади в місті представлені трьома професійними училищами, в яких проводиться навчання за спеціальностями: ткач, прядильниця, пекар, продавець, слюсар, електрик, механізатор, кухар та іншим. У місті працює 13 шкіл, у тому числі шість середніх, чотири основних, дві початкових, одна гімназія, в яких в цілому вчиться близько 7500 школярів.
Кінотеатр «Родина»
- Літературно-краєзнавчий музей Костянтина Бальмонта;
- Шуйський історико-художній музей;
- Меморіальний музей імені Фрунзе;
- Музей бойової слави міста Шуї (відкритий у 2010 році).
В історико-художньому музеї зберігається найбільша в світі колекція російських та зарубіжних судин з секретами, передана в дар музею уродженцем міста Анатолієм Тимофійовичем Калініним.
17 жовтня 2007 відкрито пам'ятник священнослужителям та мирянам Російської Православної церкви, загиблим в період переслідування церкви більшовиками в 1920 — 1930-х роках, роботи скульптора Олександра Рукавишнікова.
Місто історично є центром текстильної промисловості; в місті діють текстильні фабрики «Шуйський пролетар», «Шуйсько-Тезинська фабрика», «Шуйські ситці». Працюють також швейна, трикотажна фабрики.
Крім підприємств легкої промисловості, в місті діють такі промислові підприємства:
- Шуйская гармонь (ВАТ) — випускає гармоні, баяни та акордеони, дитячі меблі.
- Машинобудівний завод імені Фрунзе (АТ) — виробництво ткацьких верстатів.
- Іванівський завод металоконструкцій[10]
- Шуйская мануфактура (ТОВ) — швейне підприємство. [Архівовано 28 липня 2014 у Wayback Machine.]
- ШуяТекс + (ТОВ) — швейне підприємство.
- Спецпошив (ІП Дурандіна) — швейне підприємство з виробництва спецодягу.
- Іваново меблі (АТ).
- Шуя-меблі (АТ).
- Еггер древпродукт — завод з виробництва ДСП.
- Шуйський завод Aquarius (ВАТ) — збірка комп'ютерної техніки. [Архівовано 28 липня 2014 у Wayback Machine.]
- Шуйська горілка — лікеро-горілчаний завод.
- Товари з пластмас (ТОВ).
- Різні підприємства харчової промисловості.
2011 року відкрито готельний комплекс "Гранд Готель Шуя [Архівовано 9 серпня 2014 у Wayback Machine.]"європейського рівня (три зірки).
Силует дореволюційної Шуї визначали храми. До 1917 року в місті було 20 церков. Комплекс Воскресенського собору [ru] початку XIX століття відомий своєю 106-метровою дзвіницею — першою в Європі серед дзвіниць, що стоять окремо від храмів. 1891 року на третій ярус дзвіниці було піднято сьомий за величиною дзвін у Росії (вагою 1270 пудів). Із 1991 року Воскресенський собор є подвір'ям Ніколо-Шартомського чоловічого монастиря [ru] — Шуйської православної обителі, відомої з 1425.
- Шуйське духовне училище, одне з найстаріших в Росії, закінчив Іван Володимирович Цвєтаєв.
- Шуя — батьківщина поета Костянтина Дмитровича Бальмонта.
- Василь Шуйський — Московський цар з 1606 по 1610.
- Черних, Людмила Ивановна — астроном, що відкрила 268 астероїдів. Почесний громадянин міста.
- Волкова Клавдія Василівна (1909- 1985) — російська і українська радянська актриса
- Панаєва Муза Миколаївна (1927—2000) — радянський і український художник кіно (по костюмах та художник-постановник).
- ↑ а б СССР: Административно-территориальное деление союзных республик (на 1 января 1980 года) / Сост.: В. А. Дударев, Н. А. Евсеева. — М. : Известия Советов народных депутатов СССР, 1980. — С. 122.(рос.)
- ↑ Посылин, Алексей Иванович // Русский биографический словарь : в 25 т. — СПб.—М., 1896—1918. (рос.)
- ↑ К. Тихонравов. .
- ↑ Владимирская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 р. [Архівовано 2012-10-31 у Wayback Machine.] — СПб., 1863.
- ↑ а б Страны/Россия/Шуя.[недоступне посилання з травня 2019]
- ↑ Кривова Н. А. Власть и Церковь в 1922—1925 гг. [Архівовано 7 квітня 2009 у Wayback Machine.]
- ↑ Письмо членам Политбюро от 19 марта 1922 [Архівовано 5 січня 2019 у Wayback Machine.].
- ↑ Письмо Л. Д. Троцкого в Политбюро ЦК РКП(б) с предложениями о репрессиях против духовенства, принятыми Политбюро с поправкой В. М. Молотова 22 марта 1922 р. Архів оригіналу за 24 червня 2008. Процитовано 28 липня 2014.
- ↑ Памятник жертвам войны с религией установлен [Архівовано 28 липня 2014 у Wayback Machine.].
- ↑ Изготовление металлоконструкций. Архів оригіналу за 9 березня 2013. Процитовано 2 березня 2013.
- Шуя в енциклопедії «Моє місто» [Архівовано 24 травня 2008 у Wayback Machine.]
- Офіційний сайт адміністрації міста Шуя [Архівовано 25 травня 2007 у Wayback Machine.]
- Шуйський міський соціально-культурний комплекс [Архівовано 10 грудня 2021 у Wayback Machine.]
- Аерофотознімання міста Шуя 1943 [Архівовано 1 вересня 2011 у Wayback Machine.]
- Храми міста Шуя
- Вигляд на місто Шуя з висоти