Улакли
село Улакли | |||
---|---|---|---|
| |||
Країна | |||
Область | Донецька область | ||
Район | Волноваський район | ||
Громада | Великоновосілківська селищна громада | ||
Код КАТОТТГ | UA14040010200028227 | ||
Облікова картка | Улакли | ||
Основні дані | |||
Засноване | 1779 | ||
Населення | ▼ 746 (01.01.2014) | ||
Площа | 2.048 км² | ||
Густота населення | 364.3 осіб/км² | ||
Поштовий індекс | 85542 | ||
Телефонний код | +380 6243 | ||
Географічні дані | |||
Географічні координати | 47°59′27″ пн. ш. 37°05′31″ сх. д. / 47.99083° пн. ш. 37.09194° сх. д.Координати: 47°59′27″ пн. ш. 37°05′31″ сх. д. / 47.99083° пн. ш. 37.09194° сх. д. | ||
Середня висота над рівнем моря |
111 м | ||
Водойми | р. Сухі Яли, Вовча | ||
Відстань до обласного центру |
67,1 км | ||
Відстань до районного центру |
31,5 км | ||
Найближча залізнична станція | Роя | ||
Відстань до залізничної станції |
17 км | ||
Місцева влада | |||
Адреса ради | 85542, с. Костянтинопіль, вул. Мічуріна, 24 | ||
Сільський голова | Куропятник Олександр Миколайович | ||
Карта | |||
Мапа | |||
|
Улакли́ (урум. Улахлы) — село Великоновосілківської селищної громада Волноваського району Донецької області в Україні.
Відстань до райцентру становить близько 31 км і проходить переважно автошляхом Т 0518. Розташоване за 17 км від залізничної станції Роя. Населення — 867 особи. Через село проходить автошлях Н15 сполученням Донецьк — Запоріжжя.
Землі села межують із територією с. Зеленівка та Дачне Мар'їнського району Донецької області.
Улакли засноване 1779 року грецькими переселенцями з однойменного поселення в Криму. І нині представники грецької громади становлять більшість мешканців села.
За даними на 1859 рік у казенному селі Улакли (Джемрек) Маріупольського грецького округу Олександрівського повіту Катеринославської губернії мешкало 975 осіб (488 чоловічої статі та 487 — жіночої), налічувалось 152 дворових господарств, існувала православна церква[1].
Станом на 1886 рік у грецькій колонії Улакли (Джемрек) Богатирської волості Маріупольського повіту Катеринославської губернії мешкало 1170 осіб, налічувалось 195 дворових господарств, існували православна церква, школа, лавка й цегельний завод[2].
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1680 осіб (868 чоловічої статі та 812 — жіночої), з яких 1653 — православної віри[3].
У 1908 році в грецькому поселенні мешкало 1968 осіб (1034 чоловічої статі та 934 — жіночої), налічувалось 315 дворових господарства[4].
За даними перепису 2001 року населення села становило 867 осіб, із них 2,08 % зазначили рідною мову українську, 71,86 % — російську, 10,03 % — грецьку, 0,46 % — молдовську та 0,12 % — білоруську мову[5].
В селі народилися:
- Бешуля Свирид Єрофійович (1907—1979) — новатор сільськогосподарського виробництва.
- Тамуров Пантелій Варламович (1896—1976) — архітектор Донецька, Заслужений будівельник СРСР.
- Хаджинов Георгій Гнатович (1922—1996) — український живописець.
- ↑ Екатеринославская губернія съ Таганрогскимъ градоначальствомъ. Списокъ населенныхъ местъ по сведениям 1859 года. Изданъ Центральнымъ Статистическимъ Комитетомъ Министерства Внутреннихъ Делъ. Обработанъ редакторомъ И Вильсономъ. 1859. — IV + 452 с., (стор. 2419) (рос. дореф.)
- ↑ Волости и важнѣйшія селенія Европейской Россіи. По данным обслѣдованія, произведеннаго статистическими учрежденіями Министерства Внутренних Дѣл, по порученію Статистическаго Совѣта. Изданіе Центральнаго Статистическаго Комитета. Выпуск VIII. Губерніи Новороссійской группы. СанктПетербургъ. 1886. — с. 30 (рос. дореф.)
- ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий : по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г. / Под ред. Н. А. Тройницкого — С.-Пб. : Типография «Общественная польза»: [паровая типолитография Н. Л. Ныркина], 1905. — С. 1-63. — X, 270, 120 с.(рос. дореф.)
- ↑ рос. дореф. Списокъ населенныхъ мѣстъ Маріупольскаго уѣзда Екатеринославской губерніи съ приложеніемъ карты. Изданіе Екатеринославской Губерной Земской Управы. Екатеринославъ. Типографія Губернскаго земства. 1911, (код 9-4)
- ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Донецька область. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 31 серпня 2016.
|
|
|