Huey (серія гелікоптерів)
Перейти до навігації
Перейти до пошуку
Родина Bell Huey | |
---|---|
UH-1A |
Родина вертольотів Bell Huey включає широку лінійку цивільних і військових вертольотів, які з 1956 року випускає Bell Helicopter. Ця родина H-1 включає багатоцільовий UH-1 Iroquois і похідна серія ударних вертольотів AH-1 Cobra і лінійка від прототипу XH-40, який здійснив перший політ у жовтні 1956 до машин XXI століття UH-1Y Venom та AH-1Z Viper.
- XH-40
- Перший прототип Bell 204. Побудовано три прототипи[1].
- YH-40
- Шість вертольотів для випробування, такий як і XH-40 з подовженою на 30,5 см кабіною і іншими модифікаціями.
- Bell 533
- Один перероблений YH-40BF для льотних тестів з турбовентиляторним двигуном і крилами.
- HU-1A
- Перша серійна модель Bell 204, у 1962 отримав назву UH-1A.[1][2] Назва HU-1 дала популярну, але не офіційну назву «Huey».
- TH-1A
- UH-1A зі спареним управлінням і приладами для сліпих польотів, 14 переробок.[2]
- XH-1A
- Один UH-1A перероблений для тестування гранатомету у 1960.[1]
- HU-1B
- Оновлений HU-1A, різні зовнішні покращення і покращення гвинта. Отримав навзву UH-1B у 1962.[1][2]
- YUH-1B
- Прототипи UH-1B[1]
- NUH-1B
- Тестовий вертоліт, серійний номер 64-18261.[1]
- UH-1C
- UH-1B з покращеними двигунами, модифікованими лопатями і головкою ротора для кращої продуктивності як ганшип.[1][2]
- YUH-1D
- Сім до серійних прототипів UH-1D.
- UH-1D
- Початкова серійна модель Bell 205 (подовжена версія 204). Будувався за ліцензією у Німеччині компанією Dornier.[1][2]
- HH-1D
- Рятувальний/пожежний варіант UH-1D.[1]
- AH-1E
- 98 серійних ганшипів Cobra з Покращеною системою озброєння Cobra (ECAS) оснащений збройною підсистемою M97A1 з триствольною гарматою M197 20 мм. AH-1E також згадується як «Upgunned AH-1S» або «AH-1S(ECAS)» до 1988.[3]
- UH-1E
- UH-1B/C для КМП з різною авіонікою і обладнанням.[1][2]
- NUH-1E
- UH-1E конфігурація для тестування.
- TH-1E
- UH-1C створений для тренувань КМП США. Побудовано 12 у 1965.[1]
- AH-1F
- «Модернізований AH-1S», з покращеними авіонікою і захисними системами.
- UH-1F
- UH-1B/C для ВПС США, з двигуном General Electric T-58-GE-3 потужністю 1325 к.с.[1][2]
- TH-1F
- Інструментальні і Рятувальний тренувальний вертоліт на базі UH-1F для ВПС США.[1][2]
- UH-1G
- Місцеве позначення для ганшипів UH-1D/H які використовували збройні сили Камбоджі.
- AH-1G
- Перша серійна модель 1966 ганшипа Cobra для армії США, з одним турбовальним двигуном потужністю 1400 к.с. Avco Lycoming T53-13.
- JAH-1G
- Один вертоліт Cobra модифікований для тестування озброєння, в тому числі ракет Hellfire і багатоствольних гармат.[4]
- TH-1G
- Двомісний тренувальний вертоліт Cobra зі спареним керуванням.[4]
- UH-1H
- Покращений UH-1D з двигуном Lycoming T-53-L-13 на 1400 к.с.; побудовано 5435.[1][2] Випускався на Тайвані за ліцензією компанією AIDC.[5]
- CUH-1H
- Позначення ЗС Канади багатоцільового вертольоту UH-1H. Перейменовано на CH-118.[1][2][6]
- EH-1H
- 22 вертольота перероблені зі встановленням обладнання радіоперехоплення і пригнічення AN/ARQ-33 для Проекту Quick Fix.
- HH-1H
- Варіант ПРО для ВПС США з рятувальними ношами.[1] Побудовано 30.[2]
- JUH-1
- П'ять UH-1H перероблених у конфігурацію виживання на полі бою SOTAS з радаром під фюзеляжем.[1]
- TH-1H
- Модифікований UH-1H для використання як базового тренувального вертольота для ВПС США.
- AH-1J
- Версія SeaCobra з двома двигунами, згодом оновлений і експортований у Іран під назвою AH-1J «International»
- UH-1J
- Покращена японська версія UH-1H яку будували за ліцензією у Японії компанією Fuji, отримав місцеве позначення UH-1J.[5][7]
- HH-1K
- Пошуково-рятувальний варіант Model 204 для ВМС США флотською авіонікою і обладнанням.[1] Побудовано 27.[2]
- TH-1L
- Тренувальний вертоліт для ВМС США на базі HH-1K[1]
- UH-1L
- Вантажопасажирський варіант TH-1L.[1]
- UH-1M
- Ганшип UH-1C з двигуном Lycoming T-53-L-13 потужністю 1400 к.с.[1]
- UH-1N
- Перша серійна модель Bell 212, вертоліт з Bell «Twin Pac» дводвигунний Huey.[1]
- AH-1P
- 100 серійних вертольотів з композитними гвинтами, з пласкими скляними плитами кабіни і покращеною кабіною для бриючого польоту. AH-1P Також відомий як «Production AH-1S» або «AH-1S(PROD)» до 1988.
- UH-1P
- Варіант UH-1F для ВПС США для спеціальних операцій і ударних завдань використовувався виключно 20-ю ескадрильєю спеціальних операцій, «the Green Hornets»[1].
- YAH-1Q
- Вісім AH-1G з телеспочним прицільним пристроєм XM26 і двома ПУ M56 TOW 4.[3]
- AH-1Q
- Оновлений AH-1G оснащений ракетною підсистемою M65 TOW/Cobra, телескопічним прицільним пристроєм M65 і коліматорним прицілом M73.
- YAH-1R
- AH-1G з двигуном T53-L-703 з системою TOW.[3]
- AH-1RO
- Пропонована версія для Румунії під назвою Dracula.
- YAH-1S
- Оновлений AH-1Q і системою TOW.[3]
- AH-1S
- Оновлений AH-1Q з турбовальним двигуном T53-L-703 потужністю 1800 к.с.
- AH-1T
- Отримав назву Improved SeaCobra, оснащений подовженими хвостовою балкою і фюзеляжем та оновленими двигунами і трансмісією.
- UH-1U
- Один прототип для Counter Mortar/Counter Battery Radar Jamming. Розбився на авіабазі Едвардс під час тренувань.
- UH-1V
- Повітряна швидка допомога, рятувальна версія для армії США.[1]
- AH-1W
- Варіант SuperCobra, прізвисько «Whiskey Cobra», денна/нісна версія з більш потужними двигунами і покращеним озброєнням.
- EH-1X
- Версія для радіоелектронної боротьби UH-1H перероблена за «Quick Fix IIA».[1]
- UH-1Y
- Отримала назву Venom, оновлений варіант розроблений з раніше оновленої моделі UH-1N, з акцентом на уніфікацію з AH-1Z як частина програми оновлення H-1.
- AH-1Z
- Отримала назву Viper або «Zulu Cobra», вона мала оновлений несний 4-лопатевий гвинт і мав систему нічного прицілювання. Пропонувався як King Cobra Туреччині для програми ATAK і обраний для виробництва у 2000, але пізніше виробництво було скасовано.[8]
- UH-1/T700
- Оновлена комерційна версія, отримала назву Ultra Huey, оснащена 1400-кВт (1900-к.с.) турбовальним двигуном General Electric T700-GE-701C.
- CH-118
- Позначення ЗС Канади вертольота UH-1H
- CH-135
- Позначення ЗС Канади вертольота UH-1N Twin Huey
- CH-146
- Позначення ЗС Канади вертольота Bell 412
- Griffin HT1
- Позначення ВПС Великої Британії тренувального вертольота на базі 412EP
- Griffin HAR2
- Позначення ВПС Великої Британії для пошуково-рятувального вертольота на базі 412EP
- Bell 204B
- 11-місний вантажопасажирський вертоліт; цивільна сертифікована модель створена на основі військової моделі 204, відома у армії США як UH-1B.[9]
- Agusta-Bell AB 204
- 11-місний вантажопасажирський вертоліт. Побудований за ліцензією у Італії компанією Agusta.
- Agusta-Bell AB 204AS
- Мисливець за субмаринами, протикорабельна версія вертольота AB 204.
- Fuji-Bell 204B-2
- 11-місний вантажопасажирський вертоліт. Побудований за ліцензією у Японії компанією Fuji Heavy Industries.
- Bell 205A
- 15-місний вантажопасажирський вертоліт.[9]
- Agusta-Bell 205
- 15-місний вантажопасажирський вертоліт. Побудований за ліцензією у Італії компанією Agusta.
- Bell 205A-1
- 15-місний вантажопасажирський вертоліт, початкова версія базується на UH-1H.[9]
- Agusta-Bell 205A-1
- Модифікована версія AB 205.
- Fuji-Bell 205A-1
- 15-місний вантажопасажирський вертоліт. Побудований за ліцензією у Японії компанією Fuji.
- Bell 205A+
- Польова оновлена версія 205A з двигуном T53-17 і гвинтовою системою 212. Схожий на 205B та 210.
- Bell 205A-1A
- 205A-1, але з підвісками і військовою авіонікою. Випускався за контрактом з Ізраїлем.
- Bell 205B
- 15-місний оновлений 205A[9]
- Agusta-Bell 205BG
- Прототип з двома турбовальними двигунами Gnome H 1200.[5]
- Agusta-Bell 205TA
- Прототип з двома турбовальними двигунами Turbomeca Astazous.[5]
- Advanced 205B
- Пропонована оновлена японська версія.
- Bell 208
- Експериментальний прототип з двома двигунами «Twin Huey».[5]
- Bell 209
- Перший прототип AH-1G зі складним лижним шасі.
- Bell 210
- 15-місний оновлений 205A[9]
- Bell 211
- HueyTug комерційна версія UH-1C з оновленою трансмісією, довшим несним гвинтом, довшою хвостовою балкою, подовженим фюзеляжем, підсилена система стабілізації і турбовальний 2650-сильний (1,976 кВт) двигун Lycoming T-55-L-7.[10]
- Bell 212
- 15-місний вертоліт з двома двигунами на базі Bell 205
- Bell 214 Huey Plus
- Посилений планер розроблений на базі Bell 205 з більшим двигуном
- Bell 214ST
- 18-місний вантажопасажирський вертоліт з двома двигунами
- Bell 249
- Експериментальна версія AH-1 з чотирилопатевим несним гвинтом, оновленим двигуном і експериментальним обладнанням, в тому числі з ПТКР Hellfire.[3]
- Bell 309 KingCobra
- Експериментальна версія з двигуном Lycoming T-55-L-7C.[11]
- Bell 412
- Bell 212 з чотирилопатевою напівжорсткою системою несного гвинта.
- Bell Huey II
- Модифікований і перероблений UH-1H, зі значно модернізованою продуктивністю і ефективною ціною. Пропонується Bell усім військовим користувачам.
- Global Eagle
- Назва вертольоту UH-1H виробництва Pratt & Whitney Canada з новим двигуном PT6C-67D, модифікованим хвостовим гвинтом і різними дрібними змінами для збільшення дальності і ефективного використання палива на основі Bell 212.[12]
- Huey 800
- Оновлена комерційна версія з турбовальним двигуном LHTEC T800.
- Panha Shabaviz 2-75
- Не ліцензійна версія створена компанією Panha у Ірані.
- Panha 2091
- Не ліцензійна іранська версія AH-1J International.[джерело?]
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т у ф х ц ш щ ю я аа Mutza, Wayne.
- ↑ а б в г д е ж и к л м н Andrade, John M. U.S. Military Aircraft Designations and Serials since 1909.
- ↑ а б в г д Bishop, Chris.
- ↑ а б Donald, David.
- ↑ а б в г д The Bell UH-1 Huey. archive.org. 6 січня 2012. Архів оригіналу за 6 січня 2012. Процитовано 11 серпня 2016.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка); Недійсний|deadurl=bot: unknown
(довідка) - ↑ «Bell CH-118 Iroquois.». Архів оригіналу за 10 травня 2006. Процитовано 2 грудня 2016.
- ↑ UH-1J 多用途ヘリコプター.
- ↑ «Back to square one in attack helicopter plan» [Архівовано 6 грудня 2006 у Wayback Machine.], Turkish Daily News, 2 December 2006.
- ↑ а б в г д FAA Type Certificate Data Sheet H1SW for the 204, 205A, 205A-1 and 210 models (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 8 червня 2011. Процитовано 2 грудня 2016.
- ↑ Skycranes. Centennial of Flight Commission. Архів оригіналу за 9 квітня 2007. Процитовано 15 березня 2007.
- ↑ [1.0] First Generation Cobras. archive.org. 8 квітня 2012. Архів оригіналу за 8 квітня 2012. Процитовано 11 серпня 2016.
{{cite web}}
: Недійсний|deadurl=bot: unknown
(довідка) - ↑ Douglas W. Nelms (1 листопада 2005). Eagle Power. Aviation Today. Архів оригіналу за 14 листопада 2007. Процитовано 17 березня 2007.
На цю статтю не посилаються інші статті Вікіпедії. Будь ласка розставте посилання відповідно до прийнятих рекомендацій. |