Фернандо Гонсалес
Фернандо Гонсалес | |
Fernando Gonzalez | |
Гонсалес на Хамбург Мастърс, 2007 г. | |
Информация | |
---|---|
Държава | |
Роден | 29 юли 1980 г. (на 44 г.)
|
Живее в | Ла Рейна, Чили |
Височина / Тегло | 183 cm / 81 kg |
Прякор(и) | El Bombardero de La Reina (Бомбардировачът от Ла Рейна), Mano de Piedra (Каменната ръка), Feña, Fer, Спийди Гонзалес, Гонзо |
Кариера | |
Професионална | 1999 |
Оттеглил се | 2012 |
Пари от наградни фондове | $ 8 862 276 |
Сингъл | |
Победи-загуби | 370–202 |
Титли от ATP | 11 |
Други титли | 1 |
Най-висока позиция | 5 (29 януари 2007) |
Турнири от Големия шлем | |
ОП на Австралия | Финал 2007 |
Ролан Гарос | 1/2 финал 2009 |
Уимбълдън | 1/4 финал 2005 |
ОП на САЩ | 1/4 финал 2002, 2009 |
Двойки | |
Победи-загуби | 109–98 |
Титли от ATP | 3 |
Други титли | 1 |
Най-висока позиция | 25 (04 юли 2005) |
Турнири от Големия шлем | |
ОП на Австралия | 1/4 финал 2010 |
Ролан Гарос | 1/2 финал 2005 |
Уимбълдън | 2-ри кръг 2005 |
ОП на САЩ | 1/4 финал 2004 |
Отборно | |
Купа Дейвис | Чили (1998 – ) |
Световна отборна купа | Чили (2003 – 2007) Шампион 2003, 2004 |
Друго | |
Летни олимпийски игри | |
Информацията е актуална към 16 август 2024 | |
Фернандо Гонсалес в Общомедия |
Фернандо Гонсалес (на испански: Fernando Francisco González Ciuffardi) е чилийски тенисист, роден на 29 юли 1980 г. в Сантяго де Чиле.
Най-доброто му класиране е достигане до финал на Откритото първенство на Австралия през 2007 г., където губи от Роджър Федерер.
Има и два финала от турнирите от сериите Мастърс в Мадрид през 2006 г. и в Рим през 2007 г.
През 2004 г. печели златен олимпийски медал от лятната олимпиада в Атина на двойки заедно с Николас Масу, както и бронзов на сингъл. На летните олимпийски игри в Пекин е сребърен медалист.
Известен е като тенисиста с най-добър форхенд.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Фернандо Гонсалес е роден на 29 юли 1980 г. в Сантяго, Чили. Бащата на Гонсалес, Фернандо, е мениджър на фабрика за брашно в Сантяго, а майка му Патриция е домакиня. Настоящата приятелка на Гонсалес е аржентинската тенисистка Гизела Дулко. През 2008 г. е избран за Спортист номер 1 в Чили.[1]
Кариера
[редактиране | редактиране на кода]Ранни години
[редактиране | редактиране на кода]Седемгодишен, Гонсалес започва да тренира тенис в Club de Leones de La Reina.
По-късно Фернандо става номер едно в ранглистата за юноши. През 1997 г. заедно с Николас Масу печели турнира на двойки за юноши на Откритото първенство на САЩ, а година по-късно и Ролан Гарос за юноши – както на сингъл, така и на двойки с партньор Хосе де Армас. През същата година дебютира за Купа Дейвис в мача срещу Франко Скияри, като претърпява загуба в четири сета.
Гонсалес записва успехи и в трите Фючърс турнира в Чили през 1998 г., достигайки два полуфинала и побеждавайки на финала на третия италианеца Енцо Артони.
1999 – 2003
[редактиране | редактиране на кода]През 1999 г. Гонсалес става професионалист. В началото на годината играе предимно на ниво Фючърс. През същата година Гонсалес (заедно с пакистанеца Кюреши) играе финал на двойки на фючърса в Александруполис, двамата губят от Ивайло Трайков и Милен Велев след два тайбрека.
Първият турнир на АТП, в който участва е във Вашингтон, където побеждава в първия кръг Иван Любичич, но пада от Марк Росе във втория.
През 2000 г. Фернандо печели първия си АТП турнир. Това става през месец май в Орландо, Флорида. На финала играе срещу Николас Масу – това е първият изцяло чилийски финал на турнир на АТП от 1982 година насам.
Следващата година не е особено успешна – Гонсалес играе един финал и два полуфинала на турнири от серията Чалънджър.
2002 е годината, в която Гонсалес прави пробив. Печели две титли от АТП – във Виня дел Мар и Палермо, достига осминафинал на Откритото първенство на Австралия, четвъртфинал на Откритото първенство на САЩ и полуфинал на Синсинати Мастърс. През септември задминава сънародника си Марсело Риос в ранглистата на АТП. В края на годината заема 18-ото място в нея, като година по-рано е 139-и.
Единствиният успех на Гонсалес през 2003 е участието на четвъртфинал на Ролан Гарос.
2004 – 2006
[редактиране | редактиране на кода]През февруари 2004 Гонсалес отново печели турнира във Виня дел Мар. Най-големият успех в кареирата му са двата медала от 28-ите летни олимпийски игри в Атина. В гръцката столица Фернандо и Николас Масу печелят турнира на двойки, надделявайки на финала над германците Николас Кифер и Райнер Шютлер. На единично печели бронзов медал.
Добрите резултати на Гонсалес през 2005 (титли в Окланд, Амерсфоорт и Базел и четвъртфинал на Уимбълдън) му позволяват да вземе участие на Мастърс Къп в края на годината. Първоначално е записан като резерва, но по-късно заема мястото на отказалия се Андре Агаси. Същата година печели и първата си титла на двойки от турнир на АТП – във Валенсия с партньор Мартин Родригес.
През 2006 г. Фернандо не успява да спечели турнир, но въпреки това става третият чилиец след Риос и Масу, влязъл в топ 10 на ранглистата. Гонсалес сменя дългогодишния си треньор Орасио де ла Пеня с Лари Стефанки.
2007
[редактиране | редактиране на кода]През януари Гонсалес играе финал на Откритото първенство на Австралия. Така той става едва петият активен тенисист, достигнал поне веднъж до четвъртфинал на всички турнири от Големия шлем. В края на месеца се изкачва до номер пет в света, само на пет точки от четвъртото място. През май играе и финал на турнира от сериите Мастърс в Рим. Следва спад в играта му и той отпада в първи кръг на много от турнирите в които участва. През септември въпреки слабата си форма успява да спечели турнира в Пекин и се класира на заключителния мастърс в Шанхай. Там той прави едно от най-силните си представяния в кариерата побеждавайки в първия мач в групата световния номер едно Роджър Федерер. Впоследствие обаче Гонсалес губи от Николай Давиденко и Анди Родик и отпада от турнира.
Класиране в ранглистата в края на годината
[редактиране | редактиране на кода]Година | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |
Сингъл | 115 | 135 | 18 | 35 | 23 | 11 | 10 | 7 | 15 | 11 | 68 | 297 |
Двойки | 362 | 649 | 231 | 128 | 66 | 25 | 95 | 102 | 296 | 91 | 154 | - |
Кариерна статистика
[редактиране | редактиране на кода]ATP финали (11 титли; 22 финала)
[редактиране | редактиране на кода]Титли на сингъл (11)
[редактиране | редактиране на кода]
|
|
Загубени финали на сингъл (12)
[редактиране | редактиране на кода]Година | Турнир | Категория | Съперник | Резултат |
2001 | CH $ 75 000 | 2 – 6 6 – 3 3 – 6 | ||
2002 | $ 975 000 | 4 – 6 3 – 6 2 – 6 | ||
2003 | $ 575 000 | 3 – 6 4 – 6 | ||
- | $ 355 000 | 3 – 6 6 – 1 3 – 6 | ||
2004 | $ 355 000 | 6 – 7(5) 6 – 4 4 – 6 | ||
2005 | $ 355 000 | 3 – 6 4 – 6 | ||
2006 | $ 665 000 | 3 – 6 4 – 6 5 – 7 | ||
- | MS $ 2 200 000 | 5 – 7 1 – 6 0 – 6 | ||
- | $ 975 000 | 3 – 6 2 – 6 6 – 7(3) | ||
2007 | GS $ 7 297 050 | 6 – 7(2) 4 – 6 4 – 6 | ||
- | MS $ 2 200 000 | 2 – 6 2 – 6 | ||
2008 | OG ITF | 3 – 6 6 – 7(2) 3 – 6 |
Двойки
[редактиране | редактиране на кода]Титли на двойки (4)
[редактиране | редактиране на кода]Година | Турнир | Категория | Партньор | Съперници | Резултат |
1998 | FU $ 10 000 | 6 – 2 6 – 4 | |||
2004 | OG ITF | 6 – 2 4 – 6 3 – 6 7 – 6(7) 6 – 4 | |||
2005 | $ 375 000 | 6 – 4 6 – 4 | |||
- | $ 975 000 | 7 – 5 7 – 5 |
Загубени финали на двойки (3)
[редактиране | редактиране на кода]Година | Турнир | Организатор | Категория | Партньор | Съперници | Резултат |
1997 | SAT 4 | 3 – 6 5 – 7 | ||||
1999 | FU $ 15 000 | 6 – 7(2) 6 – 7(4) | ||||
2005 | $ 355 000 | 4 – 6 4 – 6 |
Отборни титли (2)
[редактиране | редактиране на кода]Година | Турнир | Съотборници | Съперници | Резултат |
2003 | Радек Щепанек |
2 – 1 | ||
2004 | Уейн Артърс, Пол Хенли |
2 – 1 |
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Фернандо Гонсалес е спортист на годината в Чили, архив на оригинала от 5 март 2016, https://web.archive.org/web/20160305092544/http://sportal.bg/news.php?id=149295, посетен на 25 декември 2008
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Фернандо Гонсалес Официален сайт
- Фернандо Гонсалес в сайта на ATP
- Фернандо Гонсалес в сайта на ITF
- Фернандо Гонсалес в сайта на Davis cup