Llebre
Lepus | |
---|---|
llebre de les neus | |
Dades | |
Font de | hare meat (en) |
Període | |
Miocè – recent
| |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Mammalia |
Ordre | Lagomorpha |
Família | Leporidae |
Gènere | Lepus Linnaeus, 1758 |
Tipus taxonòmic | L. timidus |
Les llebres (Lepus) són un gènere d'animals de l'ordre dels lagomorfs i dins la família dels lepòrids. Conté unes 30 espècies i tenen una distribució gairebé cosmopolita.
La característica morfològica distintiva de les llebres (que les diferencia a ull nu dels conills) és la presència d'unes orelles grosses amb la punta negra, a banda d'un cos més llarg i comprimit lateralment.
Els hàbits de vida dels lepòrids inclouen el fet d'ésser animals vegetarians i més aviat nocturns. No fan llodrigueres o caus sota terra, sinó que les cries neixen en nius superficials entre l'herba i ja molt desenvolupades, amb pèl i amb els ulls oberts al contrari que els conills.
La cria de la llebre rep diversos noms en català com ara llebretó, llebretí o llebrau i, quan és jove, se l'anomena farnaca. El xiscle que emeten, així com el de la rata i el porc, s'anomena güell en català.[1]
Pel que fa a l'espècie més àmpliament distribuïda als Països Catalans, és comuna la llebre europea (Lepus europaeus), tot i que actualment en regressió.
Classificació
- Gènere Lepus
- Subgènere Macrotolagus
- Subgènere Poecilolagus
- Subgènere Lepus
- Subgènere Proeulagus
- Subgènere Eulagos
- Subgènere Sabanalagus
- Subgènere Indolagus
- Subgènere Sinolagus
- Subgènere Tarimolagus
- Subgènere incertae sedis
En la cultura popular
En les representacions catòliques de l'edat mitjana, la llebre encarnava el mal per la seva fertilitat.[2] Les tres llebres són un motiu iconogràfic.
Referències
- ↑ «güell». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
- ↑ «Interpretació dels capitells romànics». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 11 de gener 2014. [Consulta: 11 gener 2014].