Šlechtický titul: Porovnání verzí
doplnění literatury |
mezery |
||
Řádek 170: | Řádek 170: | ||
|} |
|} |
||
== |
== Odkazy == |
||
=== Reference === |
|||
<references /> |
<references /> |
||
== Literatura == |
=== Literatura === |
||
* Bohumil Vykypěl: ''Studie k šlechtickým titulům v germánských, slovanských a baltských jazycích'', Nakladatelství Lidové noviny, Praha 2011, ISBN 978-80-7422-110-1 |
* Bohumil Vykypěl: ''Studie k šlechtickým titulům v germánských, slovanských a baltských jazycích'', Nakladatelství Lidové noviny, Praha 2011, ISBN 978-80-7422-110-1 |
||
== Související články == |
=== Související články === |
||
* [[Šlechta]] |
* [[Šlechta]] |
||
* [[Elita]] |
* [[Elita]] |
||
Řádek 185: | Řádek 183: | ||
* [[Přídomek]] |
* [[Přídomek]] |
||
== Externí odkazy == |
=== Externí odkazy === |
||
* [http://www.novanobilitas.eu/slechticke-tituly Jan Županič, Šlechtické tituly] |
* [http://www.novanobilitas.eu/slechticke-tituly Jan Županič, Šlechtické tituly] |
||
{{ |
{{Symboly monarchie}} |
||
[[Kategorie:Šlechtické tituly| ]] |
[[Kategorie:Šlechtické tituly| ]] |
Verze z 1. 8. 2015, 15:34
Šlechtický titul je titul udělovaný zejména v monarchiích za zásluhy[zdroj?!] panovníkem, který je fons honorum. Udělením šlechtického titulu se osoba, a zpravidla i její potomci, stávají členy aristokracie. S udělením šlechtického titulu bývala spojená privilegia, jako je právo nosit erb, právo pečetit červeným či zeleným voskem a účast na správě státu.
Šlechtické tituly v českých zemích
V českých zemích do roku 1848 mohl pouze šlechtic zasedat na zemském sněmu, vlastnit deskový statek či mohl vykonávat určité úřady. Po vzniku Československa bylo šlechtictví s tituly zákonem č. 61/1918 Sb. z 10. prosince 1918 zrušeno, po novelizaci v roce 1920 byly zavedeny sankce za úmyslné a veřejné užívání titulu. Roku 1936 bylo novým zněním zákona zakázáno také užívání erbů a uvádění titulů v tisku. Během protektorátu bylo užívání titulů povoleno, od druhé světové války platí zrušení šlechtických titulů dodnes, neexistují však za porušení žádné sankce.[1]
Bylo však povoleno přijímání zahraničních aristokratických titulů.[zdroj?!]
Panovnické tituly
|
Vyšší šlechta (panstvo)
|
Nižší šlechta |
Šlechtické tituly v dalších zemích
Šlechtictví bylo i s tituly v Rakousku zrušeno zákonem ze dne 3. dubna 1919, který je platný dodnes.[2] Tedy "z právního hlediska byla monarchie v Rakousku odstraněna velmi důsledně, šlechtické tituly a přídomky jsou zakázány zákonem".[3]
Panovnické tituly
|
Vyšší šlechta (panstvo)
Nižší šlechta |
Následníci panovníků
|
Následníci panovníků
|
Persie (Írán)Etiopie |
IndieČínaJaponskoStarověký Egypt |
Odkazy
Reference
- ↑ Zrušení šlechtických titulů patřilo mezi první právní normy Československa [online]. Ceskatelevize.cz, 2008-12-10 [cit. 2013-06-26]. Dostupné online.
- ↑ ATTLMAYR, Martin. Adelsaufhebung und das Gemeinschaftsrecht. Bemerkungen zum Vorlageverfahren VwGH 18.5.2009, EU 2009/0002 [online]. Jusportal.at, 2010 [cit. 2013-06-28]. Dostupné online. (německy)
- ↑ http://zpravy.ihned.cz/c1-52320010-rakousko-se-promenilo-v-cisarstvi-pohrbivalo-sveho-naslednika-trunu - Rakousko se proměnilo v císařství, pohřbívalo svého následníka trůnu
Literatura
- Bohumil Vykypěl: Studie k šlechtickým titulům v germánských, slovanských a baltských jazycích, Nakladatelství Lidové noviny, Praha 2011, ISBN 978-80-7422-110-1