Epitaf: Porovnání verzí
m →Příklady: smazán František Gellner - to není epitaf, ale úvod básně Píseň zhýralého Jinocha; drobná zjednodušení |
mBez shrnutí editace značka: editace z Vizuálního editoru |
||
(Není zobrazeno 12 mezilehlých verzí od 11 dalších uživatelů.) | |||
Řádek 1: | Řádek 1: | ||
{{Různé významy}} |
{{Různé významy}} |
||
[[Soubor:Velichovky_CZ_Transfiguration_church_epitaph_of_Jan_Pacalt_9x.jpg|náhled|Epitaf Jana Pacalta, [[kostel Proměnění Páně (Velichovky)]]]] |
[[Soubor:Velichovky_CZ_Transfiguration_church_epitaph_of_Jan_Pacalt_9x.jpg|náhled|Epitaf Jana Pacalta (†1793), [[kostel Proměnění Páně (Velichovky)]]]] |
||
'''Epitaf''' ([[Řečtina|řec.]] ''epitafios'', náhrobní nápis) je krátký text, který informuje o [[Smrt|zesnulé]] osobě, shrnuje její život a tematicky se vztahuje k mrtvému. |
'''Epitaf''' ([[Řečtina|řec.]] ''epitafios'', náhrobní nápis) je krátký text, který informuje o [[Smrt|zesnulé]] osobě, shrnuje její život a tematicky se vztahuje k mrtvému.<ref>{{Citace elektronického periodika |
||
| titul = Epitafija. Primery epitafii [Epitaf, příklady epitafu] |
|||
| periodikum = Veles |
|||
| url = https://velesritual.com.ua//epitafiya.html |
|||
| jazyk = rusky |
|||
| datum vydání = ©2023 |
|||
| datum přístupu = 16. 9. 2023 |
|||
}}</ref> |
|||
Nemusí jít přímo o nápis umístěný na [[hrob]]u, naopak ''epitaf'' může mít kromě vlastního textu také význam památníku, který není [[Náhrobek|náhrobkem]], neboť se za ním nenachází hrob. Lze se s ním setkat zejména v období [[ |
Nemusí jít přímo o nápis umístěný na [[hrob]]u, naopak ''epitaf'' může mít kromě vlastního textu také význam památníku, který není [[Náhrobek|náhrobkem]], neboť se za ním nenachází hrob. Lze se s ním setkat zejména v období [[renesance]], bývá umístěn na stěně [[kostel]]a. Základní význam má architektonicky rámovaná [[reliéf (sochařství)|reliéfní]] deska se jménem zemřelého a datem jeho smrti. Na epitafu je zesnulý zpravidla zobrazen jako klečící před křížem, často s již zemřelými členy rodiny – dětmi, jednou nebo více manželkami. |
||
== Příklady vlastních epitafů == |
== Příklady vlastních epitafů == |
||
Epitaf [[Jiří Wolker|Jiřího Wolkera]], který si napsal sám krátce před svou smrtí |
Epitaf [[Jiří Wolker|Jiřího Wolkera]], který si napsal sám krátce před svou smrtí: |
||
{{ |
{{Citát v rámečku|Zde leží Jiří Wolker, básník jenž miloval svět |
||
a pro spravedlnost jeho šel se bít. |
|||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
zemřel, mlád dvacet čtyři let.|Jiří Wolker}} |
|||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
* {{Citace sborníku | příjmení sestavitele = Jakubec | jméno sestavitele = Ondřej | sestavitel = Ondřej Jakubec a kol. | sborník = Ku věčné památce. Malované renesanční epitafy v českých zemích | vydavatel = Muzeum umění Olomouc | místo = Olomouc | rok vydání = 2007 | isbn = 978-80-85227-88-8 | strany = 174}} |
|||
Epitaf [[Josef Váchal|Josefa Váchala]] (''Šumava umírající a romantická''): |
|||
⚫ | |||
{{Citát v rámečku|Zde leží J. Váchal pod drnem.<br> |
|||
⚫ | |||
Devět znal řemesel úhrnem…}} |
|||
== Odkazy == |
|||
=== Reference === |
|||
<references /> |
|||
⚫ | |||
* [[Antonín Breitenbacher|BREITENBACHER, Antonín]]. Epitaf olomouckého biskupa Marka Kuena (1553–1565). ''Časopis vlasteneckého spolku musejního v Olomouci.'' 1927, roč. 38, s. 98–101. |
|||
* HANÁČKOVÁ, Milada. ''Komparace obsahových a grafických složek v díle Josefa Váchala.'' Brno 2013, s. 22–23. Magisterská diplomová práce. Ved. práce prof. PhDr. Jaroslav Střítecký, CSc. Masarykova univerzita, Filozofická fakulta, Ústav hudební vědy. |
|||
* HANDLEY, Mark A. ''Death, society, and culture: inscriptions and epitaphs in Gaul and Spain, AD 300-750.'' Oxford: Archaeopress, 2003. 244 s. BAR. International series, [no.] 1135. ISBN 1-84171-508-5. |
|||
* HLOBIL, Ivo. Raněrenesanční epitaf Johanna Eibenstocka v Olomouci. ''Vlastivědný věstník moravský.'' 1974, roč. 26, s. 307–311. ISSN 0323-2581. |
|||
* JAKUBEC, Ondřej, ed. a kol. ''Ku věčné památce: malované renesanční epitafy v českých zemích: [Muzeum umění Olomouc – Arcidiecézní muzeum Olomouc, Galerie, 17. května – 26. srpna 2007: katalog.'' Olomouc: Muzeum umění Olomouc, 2007. 175 s. ISBN 978-80-85227-88-8. |
|||
* MÍCHALOVÁ, Zdeňka, ed. ''Epitaf rodiny Jana Hodějovského z Hodějova v Českém Rudolci.'' Pardubice: Univerzita Pardubice, 2021. 125 s. ISBN 978-80-7560-401-9. |
|||
* NIMMRICHTER, Johann. ''Bunte Steine: das Epitaf des Hanns Rechwein von Honigstorf.'' Wien: Bundesdenkmalamt, 2014. 12 nečísl. s. Wiederhergestellt, [no.] 31. |
|||
* ''Śląska sztuka średniowieczna. XI, Pejzaż niderlandzki w epitafium z Głogowa.'' Wrocław: Muzeum Narodowe, [1974]. ca 16 s. |
|||
* SPRANGER, Bartholomeus. ''Epitaf pražského zlatníka Mikuláše Müllera = Epitaph of the Prague goldsmith Nicolas Müllera: kolem 1590, olej, plátno'' [grafika]. Praha: Národní galerie, [2000]. 1 pohlednice. |
|||
* ULMAN, Richard. ''Epitaf – nenápadná ozdoba hřbitova.'' V Praze: vl. nákl. autora, 2020. 77 s. ISBN 978-80-270-7281-1. |
|||
* ŠÁROVCOVÁ Martina. „Wartenberga domus, quare tua lumina manant?“ Pohnutý příběh vartenberského epitafu. Neznámá iluminace s epitafem svatovítského probošta Jana z Vartenberka († 1508). ''Knihy a dějiny.'' 2013, roč. 20, s. 6–30. ISSN 1210-8510. Dostupné také z: https://kramerius.lib.cas.cz/search/nimg/IMG_FULL/uuid:ec87b1a8-2ba6-4d40-9538-fa89bfdcb6d9 |
|||
* VÁCHAL, Josef a MINAŘÍK, Miloš, ed. ''Šumava umírající a romantická.'' 2., vyd., samostatného textu 1. vyd. V Českých Budějovicích: Jihočeská vědecká knihovna, 2007, s. 145. 155 s. ISBN 978-80-86964-01-0. |
|||
* ZELENKOVÁ, Petra. Alegorický dvojportrét Bartholomea Sprangera a jeho zesnulé choti Christiny Müllerové. In: VOLRÁBOVÁ, Alena, ed. a KUBÍKOVÁ, Blanka, ed. ''Rudolf II. a mistři grafického umění.'' V Praze: Národní galerie, 2012, s. 48–49. ISBN 978-80-7035-515-2. |
|||
⚫ | |||
* [[Alegorický dvojportrét Bartholomea Sprangera a jeho zesnulé choti Christiny]] |
|||
* [[Epitaf Jindřicha Vachtla z Pantenova]] |
* [[Epitaf Jindřicha Vachtla z Pantenova]] |
||
⚫ | |||
* [[Epitaf Rafaela Podmanického]] |
* [[Epitaf Rafaela Podmanického]] |
||
=== Externí odkazy === |
|||
* [http://www.dokumentyslaska.pl/epitafia/miejscowosci/glogow%20brzeg.html Brzeg Głogowski, epitafy] |
|||
* {{Commonscat}} |
|||
{{pahýl}} |
{{pahýl}} |
||
⚫ | |||
{{Autoritní data}} |
{{Autoritní data}} |
||
⚫ | |||
[[Kategorie:Smrt]] |
[[Kategorie:Smrt]] |
||
[[Kategorie:Architektonické prvky]] |
[[Kategorie:Architektonické prvky]] |
||
[[Kategorie:Epitafy| ]] |
[[Kategorie:Epitafy| ]] |
||
[[Kategorie:Řecká slova a fráze]] |
Aktuální verze z 27. 2. 2024, 18:13
Epitaf (řec. epitafios, náhrobní nápis) je krátký text, který informuje o zesnulé osobě, shrnuje její život a tematicky se vztahuje k mrtvému.[1]
Nemusí jít přímo o nápis umístěný na hrobu, naopak epitaf může mít kromě vlastního textu také význam památníku, který není náhrobkem, neboť se za ním nenachází hrob. Lze se s ním setkat zejména v období renesance, bývá umístěn na stěně kostela. Základní význam má architektonicky rámovaná reliéfní deska se jménem zemřelého a datem jeho smrti. Na epitafu je zesnulý zpravidla zobrazen jako klečící před křížem, často s již zemřelými členy rodiny – dětmi, jednou nebo více manželkami.
Příklady vlastních epitafů
[editovat | editovat zdroj]Epitaf Jiřího Wolkera, který si napsal sám krátce před svou smrtí:
Zde leží Jiří Wolker, básník jenž miloval světa pro spravedlnost jeho šel se bít.
Dřív než moh srdce své k boji vytasit,
zemřel, mlád dvacet čtyři let.Jiří Wolker
Epitaf Egona Bondyho (vl. jménem Zbyněk Fišer), který napsal ve své knize Invalidní sourozenci (1974):
Na život a smrt se vyser, tady leží Zbyněk Fišer.
Epitaf Josefa Váchala (Šumava umírající a romantická):
Zde leží J. Váchal pod drnem.
Devět znal řemesel úhrnem…
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Epitafija. Primery epitafii [Epitaf, příklady epitafu]. Veles [online]. ©2023 [cit. 16.9.2023]. Dostupné online. (rusky)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BREITENBACHER, Antonín. Epitaf olomouckého biskupa Marka Kuena (1553–1565). Časopis vlasteneckého spolku musejního v Olomouci. 1927, roč. 38, s. 98–101.
- HANÁČKOVÁ, Milada. Komparace obsahových a grafických složek v díle Josefa Váchala. Brno 2013, s. 22–23. Magisterská diplomová práce. Ved. práce prof. PhDr. Jaroslav Střítecký, CSc. Masarykova univerzita, Filozofická fakulta, Ústav hudební vědy.
- HANDLEY, Mark A. Death, society, and culture: inscriptions and epitaphs in Gaul and Spain, AD 300-750. Oxford: Archaeopress, 2003. 244 s. BAR. International series, [no.] 1135. ISBN 1-84171-508-5.
- HLOBIL, Ivo. Raněrenesanční epitaf Johanna Eibenstocka v Olomouci. Vlastivědný věstník moravský. 1974, roč. 26, s. 307–311. ISSN 0323-2581.
- JAKUBEC, Ondřej, ed. a kol. Ku věčné památce: malované renesanční epitafy v českých zemích: [Muzeum umění Olomouc – Arcidiecézní muzeum Olomouc, Galerie, 17. května – 26. srpna 2007: katalog. Olomouc: Muzeum umění Olomouc, 2007. 175 s. ISBN 978-80-85227-88-8.
- MÍCHALOVÁ, Zdeňka, ed. Epitaf rodiny Jana Hodějovského z Hodějova v Českém Rudolci. Pardubice: Univerzita Pardubice, 2021. 125 s. ISBN 978-80-7560-401-9.
- NIMMRICHTER, Johann. Bunte Steine: das Epitaf des Hanns Rechwein von Honigstorf. Wien: Bundesdenkmalamt, 2014. 12 nečísl. s. Wiederhergestellt, [no.] 31.
- Śląska sztuka średniowieczna. XI, Pejzaż niderlandzki w epitafium z Głogowa. Wrocław: Muzeum Narodowe, [1974]. ca 16 s.
- SPRANGER, Bartholomeus. Epitaf pražského zlatníka Mikuláše Müllera = Epitaph of the Prague goldsmith Nicolas Müllera: kolem 1590, olej, plátno [grafika]. Praha: Národní galerie, [2000]. 1 pohlednice.
- ULMAN, Richard. Epitaf – nenápadná ozdoba hřbitova. V Praze: vl. nákl. autora, 2020. 77 s. ISBN 978-80-270-7281-1.
- ŠÁROVCOVÁ Martina. „Wartenberga domus, quare tua lumina manant?“ Pohnutý příběh vartenberského epitafu. Neznámá iluminace s epitafem svatovítského probošta Jana z Vartenberka († 1508). Knihy a dějiny. 2013, roč. 20, s. 6–30. ISSN 1210-8510. Dostupné také z: https://kramerius.lib.cas.cz/search/nimg/IMG_FULL/uuid:ec87b1a8-2ba6-4d40-9538-fa89bfdcb6d9
- VÁCHAL, Josef a MINAŘÍK, Miloš, ed. Šumava umírající a romantická. 2., vyd., samostatného textu 1. vyd. V Českých Budějovicích: Jihočeská vědecká knihovna, 2007, s. 145. 155 s. ISBN 978-80-86964-01-0.
- ZELENKOVÁ, Petra. Alegorický dvojportrét Bartholomea Sprangera a jeho zesnulé choti Christiny Müllerové. In: VOLRÁBOVÁ, Alena, ed. a KUBÍKOVÁ, Blanka, ed. Rudolf II. a mistři grafického umění. V Praze: Národní galerie, 2012, s. 48–49. ISBN 978-80-7035-515-2.
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Alegorický dvojportrét Bartholomea Sprangera a jeho zesnulé choti Christiny
- Epitaf Jindřicha Vachtla z Pantenova
- Epitaf pražského zlatníka Mikuláše Müllera
- Epitaf Rafaela Podmanického
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Brzeg Głogowski, epitafy
Obrázky, zvuky či videa k tématu epitaf na Wikimedia Commons