Olomouc
Šablona:Infobox - statutární město
Olomouc (rod ženský, v místním úzu i mužský;[1][2] hanácky Olomóc nebo Holomóc; německy Olmütz; polsky Ołomuniec; maďarsky Alamóc, latinsky Olomucium) je statutární a univerzitní město v České republice, centrum Olomouckého kraje, metropole Hané a historická metropole celé Moravy. Ve městě o rozloze 10 336 ha žije přibližně 102 tisíc[3] obyvatel, a je tak šestým nejlidnatějším městem ČR. V její širší aglomeraci žije zhruba 450 tisíc obyvatel.[4]
Olomouc byla ve středověku třetím největším městem zemí České koruny (po Praze a Vratislavi) a soutěžila s Brnem o status centra Moravy. To se však změnilo poté, co město okupovala armáda Švédského impéria v letech 1642 až 1650. V polovině 18. století bylo město přebudováno na mocnou pevnost a Olomouc bývala významným obranným centrem, sídlem silné vojenské posádky. V následujících letech tu vyrostlo mnoho kasáren, cvičišť, skladišť a dalších objektů, které využívala armáda i po zrušení pevnosti v roce 1884, po dobu Československé republiky (kdy vzniklo též významné letiště v Neředíně), i po druhé světové válce. Od roku 1968 byla v Olomouci i velice početná okupační posádka Sovětské armády. Do roku 2013 sídlilo v Olomouci Velitelství společných sil AČR, do té doby tedy město bylo hlavním centrem obrany státu.
V oblasti soudní moci je významnou institucí Vrchní soud v Olomouci. Význam Olomouce jako vzdělanostního centra podtrhují Univerzita Palackého, nejstarší na Moravě a druhá nejstarší v Česku, Vědecká knihovna a Slovanské gymnázium, nejstarší nepřetržitě fungující střední škola na Moravě s českým vyučovacím jazykem. Dnes je nejen sídlem arcibiskupství a metropolity římskokatolické moravské církevní provincie, ale také centrem pravoslavné církve na Moravě.[5] Pro svou atmosféru a historické pamětihodnosti je Olomouc vyhledávaným místem konání mezinárodních konferencí a festivalů. Více než čtyřicetiletou tradici má Academia film Olomouc (AFO), mezinárodní festival dokumentárních filmů a videoprogramů. Probíhá tu též významný český divadelní festival Divadelní Flora, dále pak Flora Olomouc, mezinárodní výstava zaměřená na zahradnictví a pěstování rostlin s každoroční návštěvností okolo 80 000 návštěvníků. Oblíbený je rovněž Podzimní festival duchovní hudby či Mezinárodní varhanní festival. Své fanoušky si již našly také mladší akce – květnový Beerfest i srpnový Flamenco festival.
Olomouc je známá historickými památkami, sloup Nejsvětější Trojice je od roku 2000 zařazen mezi světové dědictví UNESCO a její historické jádro je městskou památkovou rezervací, po pražské druhou nejvýznamnější v Česku.[6][7]
Jméno
Původ jména Olomouc je etymologicky sporný. Někdy se slovo rozděluje na Olo-mouc, přičemž druhá část -mouc by měla souvislost se staročeským slovesem mútit, tj. hlučet (doloženo v osobních i místních jménech, např. Mutimír, Moutnice, Mutná), první část by mohla vycházet z hypotetického praslovanského slova *ol, tj. pivo (srovnej anglické ale).[zdroj?]
Jiný výklad operuje s hypotetickým osobním jménem *Olomút, jméno by bylo utvořeno přivlastňovací příponou -jь (j'), asimilovanou v -c, a znamenalo by „ves v Olomútově vlastnictví“ (podobně Bolelouc – Bolelútův majetek). Tento výklad zmiňovali jako jediný například Václav Ertl či Alena Polívková. Osobní jméno Olomút ale není doloženo a nedává ve slovanských jazycích smysl. Vyskytly se také pokusy vyložit jméno pomocí západoevropských jazyků (Alamud, Aulomont) či z latiny (Juliomontium, údajně na počest Julia Caesara, viz Caesarova kašna), ani jeden z nich ale není všeobecně uznáván.[zdroj?]
Místní jméno je poprvé doloženo v Kosmově kronice Čechů z roku 1055. Nářeční tvar s počátečním h- (v latinské formě Holomucensis) je poprvé doložen v roce 1208.
Tradičním problémem je rod názvu. Původně byla všechna jména tohoto typu (Boleslav, Dobříš, Litomyšl) mužského rodu, který si podržela nejméně do 16. století, většinou i déle. U většiny z těchto jmen proběhla postupně od 17. století (sporadicky již od 16.) především v nářečí centrální části Čech změna z mužského rodu na ženský, vymizením měkkého jeru a příklonem ke gramatickému typu obuv, zatímco v některých okrajových nářečích Čech (ale i například v Dobříši) a na Moravě a ve Slezsku si podržela mužský rod. Hranici mezi mužským a ženským rodem u jmen typu Olomouc popsal R. Šrámek v publikaci L. Hosák, R. Šrámek: Místní jména na Moravě a ve Slezsku II, Praha, 1980. Ertlova kodifikace jmen typu Olomouc stanovila v roce 1929 jako spisovný pouze ženský tvar, a to v duchu teze, že kdo porušuje jednotu spisovné češtiny, páše největší kulturní hřích na potomstvu, a kulturní úroveň jednotlivých krajů se nejlépe projevuje dobrovolným podřizováním individuálních zvláštností místních jednotné spisovné češtině.[8][9][10][11] V roce 1930 se olomoučtí radní obrátili na Zemský úřad v Brně, aby rozhodl v otázce jmenného rodu názvu města. Ten si nechal vypracovat lingvistický rozbor u profesora Karlovy univerzity Josefa Zubatého, který prokázal, že správný je rod ženský. Toto bylo i úředně potvrzeno ministerstvem vnitra v témže roce.[12]
Ve spisovné češtině je Olomouc zásadně rodu ženského a skloňuje se podle vzoru píseň (stejně jako jiná místní jména zakončená na měkkou souhlásku – Bystrc, Třeboň, Třebíč, Dobříš), v místním úzu je ale často používán původní a v nářečích zachovaný rod mužský a skloňování podle vzoru stroj.[1] V případě nejistoty se doporučuje užívání opisů typu ve městě Olomouc, ve kterých se v češtině připouští užití prvního pádu. V nespisovné řeči se také někdy užívá slangových variant Olmík (mužského rodu) nebo Olm (podle vzoru hrad), ty ale pocházejí až ze sklonku 20. století.
Symboly města
Město používalo už od 13. století ve svém znaku i na pečetích moravské šachované orlice.[13] Rozdílem byl jen červený jazyk orlice, moravská má zlatý. Po roce 1558 se začínají objevovat v rozích majuskulní písmena SPQO, což znamená „Senatus PopulusQue Olomucensis“ (senát a lid olomoucký), jako odkaz na zkratku římské říše SPQR. V roce 1758 znak polepšila císařovna Marie Terezie přidáním babenberského štítku na prsa orlice, který byl na památku neúspěšného obléhání Prusy ovinut zlatým řetězem a na kterém bylo uvedeno FMT (iniciály císařů Františka I. a právě Marie Terezie).[14] Po roce 1918 byly tyto iniciály odstraněny a k žádosti města došlo roku 1934 k úplnému návratu k prosté šachované orlici.[15] Roku 1993 se písmena SPQO vrátila. Autorem poslední úpravy znaku je známý olomoucký heraldik a přední znalec této problematiky Jiří Louda.
V roce 2008 získalo město nové logo.[16] Základním prvkem logotypu je motiv šachovnice vycházející z moravské orlice, resp. heraldického znaku města. Z něj čerpá i červeno-bílá barevnost. Autorem loga města je grafik Jan Kolář.
Dějiny
„ | Ve východní části Moravy se rozkládá město svobodné, jedinečné a vzácné, Olomouc neboli Juliomontium, hlavní město celého markrabství | “ |
— Tomáš Pešina z Čechorodu, Mars Moravicus, 1677 |
Významnými historickými událostmi Olomouce jsou:
- Mladý paleolit (40 000 – 10 000 př. n. l.) – z této doby nalezeny kamenné nástroje na území města
- Neolit (6 000 př. n. l.) – souvislé osídlení, nálezy kultury s lineární keramikou
- 1. století, období markomanských válek (166–180) – objeveny zbytky římského tábora v lokalitě Olomouc-Neředín, nejsevernější doložený pobyt Římanů na území střední Evropy severně od Dunaje
- 6. století – příchod prvních Slovanů, vznik zemědělské osady (nejstarší trvale obydlené sídlo v České republice)[17]
- konec 7. století – vznik opevněného slovanského hradiště (nejstarší v České republice) na předměstích Povel a Nové Sady (1,5 km jižně od současného historického centra)[17]
- počátek 9. století – dobytí starého a postavení nového, velkomoravského hradiště na Petrském návrší[17]
- 10. století – krátkodobý zánik a znovuobnovení olomouckého hradiště, příliv nových obyvatel (pravděpodobná souvislost se zánikem Velkomoravské říše)[17]
- polovina 10. století – vláda Přemyslovce Boleslava I., Olomouc je jedním z vojensko-správních středisek Přemyslovců na trase transevropské obchodní magistrály Řezno–Praha–Libice–Olomouc–Krakov–Kyjev[17]
- 1019 – Morava připojena k přemyslovským Čechám, hlavním mocenským centrem je v té době Olomouc, kde sídlí knížetem Oldřichem dosazený Břetislav, budoucí český kníže
- 1021 – Břetislav unesl z kláštera ve Svinibrodu dceru bavorského velmože Jitku a žil s ní na olomouckém hradě. Historici v současnosti vedou diskuze, zda Břetislav sídlil ještě na starším hradišti na Petrském návrší, kde je dnes Arcibiskupský palác a Tereziánská zbrojnice, nebo už na Václavském návrší, kde stojí katedrála a kde byl olomoucký hrad v následujících staletích
- 1063 – v Olomouci bylo knížetem, později králem Vratislavem II. obnoveno biskupství
- kolem 1070 – založení nového kamenného olomouckého hradu
- 1077 – dorazila na Hradisko na pozvání olomouckého údělníka Oty I. Olomouckého a jeho manželky Eufémie benediktinská kolonie, aby zde vybudovala klášter „na počest Spasitele a svatého prvomučedníka Štěpána“. Už po několika měsících vysvětil 3. února 1078 olomoucký biskup Jan na místě klášterní oratoř. Stalo se tak za přítomnosti obou fundátorů, ale i českého knížete Vratislava II. a břevnovského opata Meinharda a sázavského opata.[zdroj?]
- 1201 – vymírá olomoucká větev Přemyslovců, Moravu od té doby spravuje markrabí
- 1239–48 – lokace královského města (Dolní a Horní náměstí)
- 1306 – zavraždění krále Václava III. (vymření královské větve Přemyslovců)
- 1314 – král Jan jmenoval privilegiem Olomouc jako první město na Moravě
- 1422 – král Zikmund Lucemburský povolil městu razit vlastní mince; jedná se o nejstarší dochované mincovní privilegium na Moravě[18]
- 1566 – příchod jezuitů kvůli rekatolizaci, zakládání škol a gymnázia, jezuitské akademie
- 1573 – založena první univerzita na Moravě[pozn. 1]
- 1642–1650 okupace města švédskou armádou pod vedením L. Torstensona (třicetiletá válka)
- 1716–1754 – vybudován sloup Nejsvětější Trojice (roku 2000 vyhlášen památkou světového kulturního dědictví UNESCO); jde o největší seskupení soch v rámci jedné skulptury, stavba trvala 38 let a během té doby zemřelo několik umělců
- 1741–42 – okupace města pruskou armádou (války o rakouské dědictví)
- 1746 – založena Societas eruditorum incognitorum in terris Austriacis, první učená společnost na území ovládaném rakouskými Habsburky. Časopis společnosti Monatliche Auszüge byl prvním vědeckým časopisem na území Habsburské monarchie.
- 1758 – Olomouc se ubránila druhému pruskému obléhání, královna Marie Terezie povýšila 16 měšťanů do šlechtického stavu, vyplatila městu odškodnění, polepšila městský znak a udělila Olomouci právo používat titul Královské hlavní město Olomouc.
- 1767 – za pobytu v Olomouci zde W. A. Mozart zkomponoval 6. symfonii F-dur
- 1777 – biskupství olomoucké povýšeno na arcibiskupství
- 1829 – velitelem pevnosti Olomouc je jmenován slavný maršál Radecký, který žil v přepychovém Edelmannově paláci na Horním náměstí
- 1841 – příjezd prvního vlaku do města (trasa Vídeň–Olomouc)[19]
- 1845 – odjezd prvního vlaku z Olomouce do Prahy
- 1905 – Eduard Konrád Zirm, primář očního oddělení olomoucké nemocnice, provedl první úspěšnou transplantaci na světě, jednalo se o transplantaci oční rohovky
- 1919 – připojením okolních obcí vzniká Velká Olomouc
- 1939–1945 – okupace města německou armádou, připojení k Protektorátu Čechy a Morava (15. března 1939 zatčeno 800 židovských mužů a někteří z nich byli převezeni do Dachau, poté v červnu 1942 až březnu 1945 odvezeno 3498 Židů do Terezína a do vyhlazovacích táborů na východě)
- 1945–1946 - vysídlení olomouckých Němců (asi čtvrtina populace města)
- 1946 – obnovení univerzity pod názvem Univerzita Palackého, v současnosti čítající osm fakult
- 1974–1980 připojením 15 okolních obcí vzrostla plošná rozloha města na trojnásobek
- 1990 – obnovení pomníku T. G. Masaryka jako symbolu návratu k demokracii
- 1995 – navštěva papeže Jana Pavla II., svatořečil zde blahoslavenou Zdislavu a Jana Sarkandera (na stotisícovém shromáždění na letišti v Neředíně)
- 1997 – město zasáhla katastrofální povodeň, nejničivější v jeho historii
- 2017 – celostátní setkání mládeže CSM Olomouc (15. až 20. 8. 2017)
Geografie
Geografická poloha:
Olomouc je největší město ležící na řece Moravě. Rozkládá se v Hornomoravském úvalu v nivě této řeky při soutoku s Bystřicí zleva ve východní části města a s Mlýnským potokem zprava v jižní části města. Obklopuje ho úrodná krajina Hané. Město má rovinatý charakter, jen na západě a hlavně na východě je výrazně ohraničuje vyšší georeliéf, který tak Olomouc uzavírá do protáhlé sníženiny otevřené ve směru severozápad–jihovýchod. Střed města (49°35´ severní šířky a 17°15´ východní délky) leží v nadmořské výšce 219 m n. m., jeho jižní část se velmi pozvolna snižuje do nadmořské výšky 208 m n. m., naopak severovýchodní část se zvedá až do výšky 420 m n. m.[20]
Podnebí
Průměrný roční úhrn srážek na území města se pohybuje v rozmezí 600–1100 mm. Průměrné teploty v lednu dosahují hodnot od -1 do -4 °C, občas spadne teplota až k -15 °C. V červenci je průměrná teplota 19 °C, výjimkou však nejsou ani dny s teplotami okolo 35 °C.
Obyvatelstvo
Počet obyvatel
V roce 1237 město Olomouc i s předměstími obývalo 16 300 obyvatel.[21] Roku 1622 zemřelo na mor 14 tisíc lidí (neuvedeno, zda jen v Olomouci),[21] ale ještě před švédskou okupací zde žilo asi 30 tisíc obyvatel, šlo tehdy o největší město na Moravě.[22] Po odchodu Švédů v roce 1650 zůstalo v Olomouci už jen 1 675 obyvatel.[22] Mezi roky 1713–1715 propukla další morová epidemie, kterou přežilo 1 500 Olomoučanů.[21]
V roce 1900 zde žilo 21 933 obyvatel, z toho asi 15 tisíc Němců a 6 tisíc Čechů.[23] V roce 1910 počet mírně stoupl na 22 245 obyvatel, z toho kromě vojenské posádky 12 tisíc Němců a necelých 7 tisíc Čechů.[23] Po vytvoření Velké Olomouce město k roku 1920 mělo už 57 206 obyvatel, z toho téměř 40 tisíc Čechů.[23] Při sčítání lidu v roce 1930 zde napočítali ve 4 484 domech 66 440 obyvatel; 47 861 obyvatel se hlásilo k československé národnosti a 15 017 k německé. Žilo zde 47 771 římských katolíků, 2 603 evangelíků, 9 192 příslušníků Církve československé husitské a 2 198 židů.[24]
1869 | 1880 | 1890 | 1900 | 1910 | 1921 | 1930 | 1950 | 1961 | 1970 | 1980 | 1991 | 2001 | 2011[26] |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
15 229 | 20 176 | 19 761 | 21 707 | 22 245 | 57 206 | 66 440 | 63 878 | 70 071 | 79 416 | 102 112 | 105 537 | 102 607 | 101 003 |
Velkoměstem se Olomouc stala ke konci roku 1978; největšího počtu obyvatel, 107 399, dosáhla ke konci roku 1990.[27] Pak se ale začal počet olomouckých občanů postupně snižovat. Pokles pod hranici statisíce obyvatel byl statistickým úřadem poprvé zjištěn v roce 2011.[28] V roce 2016 se Olomouc vrátila mezi velkoměsta, neboť opět překonala hranici 100 tisíc obyvatel.[29] Kromě toho do města dojíždí přes 30 tisíc lidí za prací i za studiem.[30]
Aglomerace Olomouce byla v roce 2015 vymezena poměrně široce, kromě okolních obcí a nejbližších měst Prostějov, Přerov, Lipník nad Bečvou, Šternberk a Litovel (jádro polycentrické aglomerace se zhruba 360 tisíci obyvateli) do ní byla zahrnuta i vzdálenější města jako Hranice, Uničov či Mohelnice. Takto vymezenou aglomeraci obývá zhruba 450 tisíc obyvatel, což činí 71 % obyvatel celého Olomouckého kraje.[4]
Struktura populace
-
Věková struktura obyvatel obce Olomouc roku 2011
-
Rodinný stav obyvatel obce Olomouc roku 2011
-
Vzdělání obyvatel obce Olomouc roku 2011
Představitelé města
Od uzákonění obecního řádu města Olomouce 6. září 1850 až do roku 1918 bylo vedení města čistě německé (s výjimkou let 1878–1886, kdy byl členem městské rady Čech F. Stejskal). Češi tvořili v Olomouci menšinu, takže v obecních volbách (i kvůli volebnímu cenzu) neměli šanci být zvoleni, což vedlo až k úplnému bojkotu obecních voleb ze strany českého obyvatelstva.[12] Nejdéle úřadujícím představitelem Olomouce v moderních dějinách byl Josef Engel, který funkci starosty zastával od listopadu 1872 až do října 1896, tedy téměř 24 let.[31]
Éra českých starostů začala až po roce 1918, kdy bylo město rozšířeno připojením mnoha okolních obcí a kdy v sloučené Velké Olomouci převládlo etnicky české obyvatelstvo (došlo zároveň k zavedení všeobecného a rovného volebního práva pro komunální volby). Za nacistické okupace stáli v čele města němečtí vládní komisaři. Po roce 1945 se struktura městské samosprávy změnila. Nejvyšším představitelem města byl předseda národního výboru, od roku 1948 do roku 1989 výlučně z řad členů KSČ. Struktura národních výborů zanikla v roce 1990. Od té doby je v čele Olomouce primátor volený zastupitelstvem. Od komunálních voleb v roce 2018 je primátorem člen hnutí ANO 2011 Miroslav Žbánek.[32]
Volby do zastupitelstva města
Volby 2010
V říjnových volbách do zastupitelstva zvítězila ČSSD, která tak získala 17 mandátů, dále uspěli ODS (14 mandátů), TOP 09 (6 mandátů), KSČM (5 mandátů) a KDU-ČSL (3 mandáty). Senátní volby v druhém kole vyhrál Martin Tesařík za ČSSD.
Přesto byla 19. října na radnici podepsána koaliční smlouva bez vítězné strany mezi ODS, TOP 09 a KDU-ČSL. Jednou z hlavních změn je snížení počtu náměstků z dosavadních šesti na pět. Primátorem byl Martin Novotný; ODS s TOP 09 mají dva náměstky, KDU-ČSL jednoho. V sobotu 1. března 2014 Martin Novotný odstoupil z funkce primátora a zastupitelé zvolili na jeho místo Martina Majora.[33] Martin Novotný se poté stal neuvolněným členem Rady města Olomouce. Počet náměstků primátora tak klesl o jednoho.
Volby 2014
Vo volbách do zastupitelstva se poprvé od sametové revoluce volilo v jediném obvodu.[34][35] To vyvolalo komplikace při organizaci voleb,[36] ale také vedlo ke snížení přirozeného volebního prahu a umožnilo tak lépe uspět menším volebním subjektům.
Ve volbách do zastupitelstva zvítězilo hnutí ANO 2011 se ziskem 12 mandátů, dále uspěli ČSSD (10 mandátů), ODS (5 mandátů), KDU-ČSL (5 mandátů), TOP 09 (4 mandáty), KSČM (4 mandáty) a volen sdružení Občané pro Olomouc (nezávislý, SZ a Piráti) (3 mandáty) a nová lokální strana Pro Olomouc (2 mandáty).[37]
Necelých 24 hodin po vyhlášení výsledku voleb, uzavřeli koaliční dohodu ČSSD, KDU-ČSL, ODS, TOP 09.[38]
Členění města
Olomouc se člení na 26 částí města (zároveň katastrálních území), které v podstatě odpovídají původním historickým obcím, i když katastrální hranice se již poněkud liší. Dříve byly součástí města i dnes samostatné obce Křelov-Břuchotín (1975–1994), Bystrovany (1975–1992) a Samotišky (1974–1992).[39]
Od 23. ledna 2007 je stanoveno 27 komisí městských částí. Komise městských částí nejsou komisemi správních celků v pravém slova smyslu, ale poradní orgány rady města Olomouce. Také jejich územní působnost zcela neodpovídá územím místních částí. Podrobnosti jsou uvedeny ve statutu města Olomouce.[40]
místní část | katastrální území | komise městské části | počet obyvatel (26. 3. 2011)[41] |
---|---|---|---|
Bělidla | Bělidla | Staré Hodolany a Bělidla | 779 |
Černovír | Černovír | Černovír a Klášterní Hradisko | 943 |
Droždín | Droždín | Droždín (web) | 1 184 |
Hejčín | Hejčín | Hejčín | 2 570 |
Hodolany | Hodolany | Nové Hodolany Staré Hodolany a Bělidla |
8 634 |
Holice | Holice u Olomouce | Holice (web) | 3 923 |
Chomoutov | Chomoutov | Chomoutov (web) | 1 007 |
Chválkovice | Chválkovice | Chválkovice | 2 318 |
Klášterní Hradisko | Klášterní Hradisko | Černovír a Klášterní Hradisko | 1 817 |
Lazce | Lazce | Lazce | 5 983 |
Lošov | Lošov | Lošov | 676 |
Nedvězí | Nedvězí u Olomouce | Nedvězí | 425 |
Nemilany | Nemilany | Nemilany | 993 |
Neředín | Neředín | Neředín | 9 628 |
Nová Ulice | Nová Ulice | Nová Ulice Tabulový Vrch |
19 153 |
Nové Sady | Nové Sady u Olomouce | Nové Sady | 13 747 |
Nový Svět | Nový Svět u Olomouce | Nový Svět | 992 |
Olomouc | Olomouc-město | Olomouc – střed Olomouc – západ |
11 625 |
Pavlovičky | Pavlovičky | Pavlovičky | 490 |
Povel | Povel | Povel | 8 676 |
Radíkov | Radíkov u Olomouce | Radíkov | 313 |
Řepčín | Řepčín | Řepčín | 1 241 |
Slavonín | Slavonín | Slavonín | 2 265 |
Svatý Kopeček | Svatý Kopeček | Svatý Kopeček | 792 |
Topolany | Topolany u Olomouce | Topolany | 357 |
Týneček | Týneček | Týneček | 472 |
Instituce a správní území
Olomouc je krajským městem a také obcí s rozšířenou působností a pověřeným obecním úřadem. Okres Olomouc se skládá ze 95 obcí, ORP z 45 obcí. Olomoucký kraj spravuje krajský úřad a jeho odbory (dopravy, zdravotnictví, školství, sociální, dotační aj.) a správu vlastního města vykonává Magistrát statutárního města Olomouce. Z celostátních institucí je Olomouc oficiálně sídlem České lékařské komory nebo Agrární komory České republiky. Dále zde sídlí např. územní odborné pracoviště Národního památkového ústavu, pracoviště Agentury ochrany přírody a krajiny ČR, Hasičský záchranný sbor České republiky Olomouckého kraje či Krajská hygienická stanice Olomouc.
Město je významným církevním centrem, což potvrzuje Arcibiskupství olomoucké, povýšené roku 1777 z původního biskupství založeného už roku 1063. Po vzniku Československa byla zřízena také Olomoucká diecéze Církve československé husitské. Olomouc je kromě toho tradičním vojenským městem, sídlilo zde Velitelství pozemního vojska a od 1. prosince 2003 bylo v Olomouci sídlo Velitelství společných sil Armády České republiky. Je zde umístěno i velitelství Vojenské policie Olomouc.
Z justičních institucí je významným Vrchní soud v Olomouci spolu s Vrchním státním zastupitelstvím, které mají působnost na prakticky celém území Moravy a Slezska. Sídlí zde také Okresní soud v Olomouci spolu s příslušným okresním státním zastupitelstvím, ale i přes existenci samosprávného Olomouckého kraje není v Olomouci samostatný krajský soud, působí zde jen pobočka Krajského soudu v Ostravě a ostravského krajského zastupitelství. U okresního soudu je umístěna vazební věznice.
Kultura
Rozhlas
- Český rozhlas Olomouc
- Rádio Haná
- Hitrádio apollo
- Rádio Hity – Olomouc
- Rádio Rubi
- Radio Proglas – studio Radim
- Rádio Čas
Divadla
- Moravské divadlo Olomouc (dříve divadlo Oldřicha Stibora)
- Divadlo na cucky – nezávislý divadelní soubor s vlastní scénou, progresivní dramaturgií a s širokým spektrem aktivit; produkci zajišťuje DW7 o.p.s.
- Divadlo hudby – olomoucké stagionové divadlo
- Moravská filharmonie – pořádá mezinárodní hudební festival Olomoucké hudební jaro a Mezinárodní varhanní festival
- Divadlo Tramtarie – nezávislé divadlo se stálým divadelním souborem malé formy s autorskou dramaturgií
- Slovanský tyátr – divadelní soubor studentů Slovanského gymnázia Olomouc
Muzea a další instituce
- Vlastivědné muzeum v Olomouci – od roku 1951
- Muzeum moderního umění – má asi 60 000 sbírkových předmětů
- Arcidiecézní muzeum Olomouc – od roku 2006
- Středoevropské fórum Olomouc – zatím nerealizováno
- Muzeum Olomoucké pevnosti
- Letecké muzeum Olomouc - Neředín
- Veteran Arena Olomouc – muzeum historických automobilů
- Pevnost poznání – muzeum popularizace vědy pod záštitou Přírodovědecké fakulty Univerzity Palackého
- Zoologická zahrada Olomouc
Knihovny
Nakladatelství
- nakladatelství Matice cyrilometodějská
- nakladatelství Solen
- nakladatelství Anag
- nakladatelství DANAL
- nakladatelství ALDA
- nakladatelství Refugium Velehrad-Roma
- nakladatelství PRODOS – pedagogické nakladatelství
- vydavatelství Univerzity Palackého v Olomouci
Bývalá nakladatelství
- nakladatelství Moraviaj Esperanto-Pioniroj
- nakladatelství Votobia
Galerie
- Afas galerie
- Ateliér Kateřiny Dostálové
- Galerie Patro
- AbaKus-Art, internetová galerie
- Galerie 1499
- Galerie Bohéma
- Galerie Caesar
- Galerie W7
- Galerie G
- Galerie Hesperia
- Galerie informačního centra Univerzity Palackého
- Galerie Kopeček, Olomouc-Svatý Kopeček
- Galerie Labyrint
- Galerie Mona Lisa
- Galerie Podkova
- Galerie Rubikon
- Galerie Skácelík
- Galerie U Mloka
- Umělecké centrum Univerzity Palackého
- Galerie Jola (Dolní náměstí Olomouc)
- Galerie XY
- Galerie Véčko
- Basement Project
- HROB
- Vitrína Deniska
Výstavy
V roce 1966 zde začaly zahradnické Olomoucké výstavní sady, které se roku 1970 již označovaly jako Flora Olomouc. V roce 2000 vznikla společnost Výstaviště Flora Olomouc, a. s. V roce 2006 výstaviště navštívilo 222 550 návštěvníků. V roce 2007 bylo Výstaviště Flora Olomouc z hlediska počtu návštěvníků (nikoliv turisticky) s 200 506 návštěvníky třetím nejnavštěvovanějším místem v Olomouckém kraji.[42]
Kulturní akce
- Academia film Olomouc (AFO) – od roku 1966 festival dokumentárních filmů, od roku 1992 s mezinárodní účastí
- Beerfest Olomouc – největší český pivní festival s hudebním programem od roku 2002
- Divadelní Flora – od roku 1997, jeden z největších českých divadelních festivalů; pořádá DW7 o.p.s.
- Festival Baroko – festival barokní hudby, od roku 1998
- Festival Jeden svět – festival dokumentárních filmů, který organizuje Člověk v tísni
- Festival Religiosa – mezinárodní festival duchovní a církevní hudby, od roku 2006
- Svátky Písní Olomouc – mezinárodní festival pěveckých sborů, od roku 1972 (navazuje na tradici festivalu Dětských pěveckých sborů)
- Film ve znamení ryby – mezinárodní festival duchovních filmů, jehož 10. ročník proběhl v roce 2011 (v roce 2012 se neuskutečnil)
- Ostrovy bez hranic – mezinárodní festival poezie od roku 2007, v návaznosti na festival Poezie bez hranic 2001–2004
- PAF - Přehlídka filmové animace a současného umění – festival animovaného filmu a pohyblivých obrazů založený roku 2000
- TANEC PRAHA v Olomouci – mezinárodní festival současného tance a pohybového divadla, v Olomouci probíhá v Divadle na cucky; produkce zajišťuje DW7 o.p.s. ve spolupráci s pražskými organizátory
- Týden improvizace – projekt DW7 o.p.s. směřující k oživování městských periferií prostřednictvím uměleckých intervencí
- VZÁŘÍ – mezinárodní festival světla a videomappingu, od roku 2011 (též anglicky Septembeam)
- Za(o)hrada – projekt komunitního zahradničení v centru Olomouce; zaštiťuje DW7 o.p.s.
Cena města Olomouce
Zastupitelstvo města na návrh rady města uděluje Cenu města Olomouce – ocenění významné činnosti nebo díla se zřetelným časovým přesahem, a to v některé z těchto oblastí: hudba, přírodní vědy, užité umění, architektura a urbanismus, výtvarné umění, technický pokrok, literární činnost, dramatické umění, společenské vědy, hospodářský rozvoj, sport, žurnalistika a publicistika, jiné. Cena města je udělována od roku 1998, za tuto dobu ji získalo více než 120 osobností a subjektů.[43] Ocenění je udělováno kolektivům a jednotlivcům za činnost, která je v úzkém vztahu k městu Olomouci, nebo byla vytvořena na jeho území či jinak přispívá k rozvoji města. Cena města se uděluje jednou ročně.[44] Dále uděluje Cenu za počin roku – ocenění významného jednání, konkrétního díla nebo mimořádného úspěchu v příslušném roce, a to v oblasti kultury, sportu, vědy a výzkumu, hrdinského činu a jiné.
Školství
Vysoké školy
- Univerzita Palackého v Olomouci
- Moravská vysoká škola Olomouc – soukromá vysoká škola neuniverzitního typu, bakalářské vzdělání, obory: Ekonomika a management, Podnikové a informační systémy.
Vyšší odborné školy
- Vyšší odborná škola zdravotnická Emanuela Pöttinga
- Vyšší odborná škola a Střední průmyslová škola elektrotechnická
- Vyšší odborná škola sociální – CARITAS
- Vyšší odborná škola sociální a teologická – DORKAS
Konzervatoře
- Konzervatoř evangelické akademie Olomouc – střední a vyšší odborné vzdělání
Střední školství
Gymnázia
- Církevní gymnázium Německého řádu
- Gymnázium Čajkovského
- Gymnázium Olomouc-Hejčín
- Slovanské gymnázium
- Soukromé gymnázium Olomouc (zrušeno)
Střední odborné školy
- Střední škola logistiky a chemie
- Obchodní akademie
- Střední odborná škola Olomouc s.r.o.
- Střední odborná škola služeb
- Střední průmyslová škola elektrotechnická
- Střední průmyslová škola strojnická
- Střední škola Olomouc - Svatý Kopeček
- Střední škola polygrafická
- Střední škola polytechnická
- Střední škola poštovní
- Střední zdravotnická a Vyšší zdravotnická škola Emanuela Pöttinga
- Střední škola zemědělská a zahradnická Olomouc (web)
- Soukromá střední škola podnikání Olomouc, s.r.o.
- Střední škola obchodu, gastronomie a designu PRAKTIK s.r.o.
Střední odborná učiliště
- Střední odborné učiliště farmaceutické
- Střední odborné učiliště obchodu a služeb
- Střední odborné učiliště technické a obchodní
- Soukromé střední odborné učiliště stavební, Odborné učiliště a Učiliště - PhDr. L. Bortl, s.r.o.
- Speciální škola DC 90, s.r.o.
Architektura Olomouce
V historickém jádru města, obklopeném rameny řeky Moravy, jehož formování bylo započato počátkem 11. století a dokončeno v polovině 19. století, je situováno několik velkých náměstí, z nichž na Horním náměstí je umístěna radnice s orlojem z 15. století, Herkulova, Ariónova a Caesarova kašna, a především památka UNESCO sloup Nejsvětější Trojice, postavený v roce 1740. Pozoruhodný je také arcibiskupský dóm svatého Václava, kde roku 1469 prohlásila část českých a moravských pánů uherského krále Matyáše Korvína králem českým a kde se taktéž nachází hrobka českého krále Václava III., zavražděného roku 1306 právě v Olomouci. Na této straně historického jádra jsou také budovy Univerzity Palackého (v 19. století existovala její předchůdkyně navazující na jezuitské vysoké učení založené v letech 1573–1576). Studuje na ní okolo 20 tisíc studentů.
Historická část města je chráněna jako městská památková rezervace,[pozn. 2] po pražské druhá nejvýznamnější v Česku.[6] Mezi národní kulturní památky patří Olomoucký hrad, klášter Hradisko, kostel svatého Mořice, sloup Nejsvětější Trojice a mariánský sloup se souborem barokních kašen a vila Primavesi.
Kašny
- konec 17. století:
- 1683 Neptunova kašna (na Dolním náměstí) – autoři: gdaňský sochař Michael Mandík a olomoucký kameník Václav Schüler
- 1687 Herkulova kašna (na Horním náměstí) – stejní autoři
- začátek 18. století:
- 1707 Jupiterova (na Dolním náměstí) – autor původní sochy sv. Floriána: Václav Render; 1735 přestavěna autor: tyrolský sochař Filip Sattler
- 1709 Tritónů (Náměstí republiky) – autor: olomoucký měšťan a kameník Václav Render
- 1725 Caesarova (na Horním náměstí) – autor: Václav Render
- Delfínova kašna z roku 1725 od sochaře Filipa Sattlera znovuobjevená roku 2005 na dvoře ZŠ Na hradě, umístěna před dominikánský klášter v Sokolské ulici
- 1727 Merkurova kašna (mezi obchodním centrem Galerie Moritz a hotelem Národní dům) – autoři: Václav Render a Filip Sattler
- 2002 Ariónova kašna na Horním náměstí od sochaře Ivana Theimera
Paláce
- Zdíkův palác, Václavské náměstí
- Edelmannův palác, Horní náměstí 5
- Hauenschildův palác, Dolní náměstí 38
- Petrášův palác, Horní náměstí 25
- Žerotínský palác, Purkrabská 2
- Palác Podstatských z Prusínovic, Ztracená 2
- Ditrichštejnský palác, Horní náměstí 9
- Salmův palác, Horní náměstí 1
- Arcibiskupský palác, Wurmova 9
Vily
- Vila Eduarda Hamburgera, Vídeňská 2
- Vila Eduarda Šrota, třída Spojenců 20
- Vila Otto Zweiga, třída Spojenců 16
- Vila Elly Krickové, třída Spojenců 10
- Vila Pauly a Hanse Briessových, Na Vozovce 12
- Vila Julia Pelikána, Na Vozovce 21
- Vila Františka a Ludmily Kousalíkových, Na Vozovce 33
- Vila Stanislava Nakládala, Polívkova 35
- Vila Antonína a Ludmily Hofmanových, Resslova 20
- Rodinný dům Willibalda Müllera, Dvořákova 3
- Vila Wilhelma Giebela, Na Šibeníku 26
- Vila Rudolfa Seidlera, Václavkova 2
- Vila Camilly a Josefa Krausových a Franze Bruckmanna, Vídeňská 14
- Vila na sile Barbory a Radima Králíkových, Polská 7
- Vila Primavesi, Univerzitní 7
- Vila Vladimíra Müllera, Černochova 6
- Vila Roberta Schneidera, Černochova 10
- Vila Josefa Andera, Dvorského 36
Parky v Olomouci
- Čechovy sady
- Smetanovy sady – roku 1866 byla vysázena jírovcová a lipová alej ve Smetanových sadech a slavnostně ji otevřel František Josef I. Od roku 1919 jsou stromy přiřezané do vysokých rovných stěn díky prvnímu českému správci parku Emanuelu Černému.
- Bezručovy sady a rozárium se sbírkou 40 tisíc keřů růží. Existence části rozária je nyní ohrožena výstavbou tenisových kurtů.[45][46]
- botanické zahrady
- Zoologická zahrada Olomouc na Svatém Kopečku
Rozloha všech parků je více než 47 ha. Délka hlavních alejí je téměř 2,5 km.
Chrámy a kostely
- Katedrála sv. Václava
- Bazilika Navštívení Panny Marie na Svatém Kopečku
- Červený kostel
- Kostel Neposkvrněného početí Panny Marie
- Kostel Panny Marie Sněžné
- Kostel svatého Cyrila a Metoděje v Hejčíně
- Chrám svatého Gorazda
- Kostel svaté Kateřiny
- Kostel svatého Michala
- Kostel svatého Mořice
- Kostel Zvěstování Panny Marie
- Evangelický kostel
- Kostel svatého Filipa a Jakuba v Nových Sadech
- Kostel Panny Marie Pomocnice v Nové Ulici
- Kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů v Hodolanech
- Kostel svatého Urbana v Holici
- Kostel svatého Štěpána v Klášterním Hradisku
- Kostel svatého Ondřeje ve Slavoníně
- Kostel svaté Barbory v Chválkovicích
- Husův sbor v Nové Ulici
- Husův sbor v Hodolanech
- Sbor Prokopa Holého v Černovíře
Kaple
- Kaple svatého Jana Sarkandra
- Kaple svaté Anny
- Kaple svaté Barbory
- Kaple svatého Františka z Assisi
- Kaple Božského srdce Páně
- Kaple Panny Marie Opatrovnice
- Kaple Božího Těla
- Kaple Královny
- Kaple svatého Jana Nepomuckého
- Kaple Neposkvrněného početí Panny Marie
- Kaple Božího milosrdenství
- Kaple Panny Marie Bolestné
Hřbitovy
V Olomouci a přidružených obcích se nachází celkem jedenáct veřejných pohřebišť: Neředín – ústřední hřbitov, Nová Ulice, Nedvězí, Slavonín, Nové Sady, Holice, Hodolany, Chválkovice, Svatý Kopeček, Černovír a Chomoutov. Památkově chráněné je funkcionalistické krematorium na hřbitově v Neředíně. Krematorium a pohřebiště spravuje městská příspěvková organizace Hřbitovy města Olomouce.[47]
Hospodářství
Po zavraždění Václava III. na olomouckém hradě v roce 1306 nastoupili Lucemburkové a s nimi přišel velmi významný rozvoj města. Olomouc, jako křižovatka cest, se stala největším centrem obchodu na Moravě. Město, kterému obchod přinášel nemalé zisky, čilý ruch na tržišti samozřejmě podporovalo a co víc, získalo různá královská privilegia, mezi nimiž bylo i právo vybudovat další tržnici.
Díky místních trhům se např. proslavily olomoucké tvarůžky. S jejich výrobou je nyní, navzdory názvu, spojeno hlavně město Loštice, důvodem pro toto pojmenování je ale skutečnost, že ačkoli se vyráběly v okolních obcích, prodávaly se pak na olomouckých trzích a odtud se staly známými ve světě. První zmínka o nich pochází už z roku 1583.[48]
Počet turistů v roce 2005 činil 111 700,[49] k roku 2006 jich do Olomouce zavítalo 113 400[49] a v roce 2007 šlo už o 121 000 turistů.[50]
Vodní hospodářství
Jako jediné město v Česku má zachovalou parní vodárnu a jako jediné město v Česku s více než 100 000 obyvateli je 100% zásobováno vodou z podzemních zdrojů. Vydatnost zdrojů:
- Olomouc-Černovír 300 l / s (část lze použít bez úpravy)
- Příkazy 250 l / s
- Litovel 160 l / s (lze použít bez úpravy)
- Senice na Hané 50 l / s (lze použít bez úpravy)
Město spotřebuje denně asi 27 000 m3 vody. Čistírna odpadních vod je v části Olomouc-Nové Sady. Dodavatelem vody, provozovatelem vodovodů, kanalizace a čistírny je Moravská vodárenská a. s. (do 1. ledna 2008 s názvem Středomoravská vodárenská a. s.).[51]
Energetika
Elektřinu rozvádí v síti vysokého a nízkého napětí ČEZ a.s.
Teplo vyrábí teplárna na hnědé a černé uhlí (138+31 tis.tun/rok) a výtopna na mazut a zemní plyn. Teplo rozvádí síť horkovodů a parovodů. Dodavatel: Veolia, Teplárna Olomouc.
Zemní plyn rozvádí plynovody po celém území města Severomoravská plynárenská a.s.
Odpadové hospodářství
Svoz odpadů zajišťují Technické služby města Olomouce, a. s. Separovaný odpad v Olomouci je svážen ze širšího okolí, ale přibližně kopíruje trendy v odpadovém hospodářství města Olomouce. Pro rok 2003 šlo o 704 t papíru, 440 t skla, 369 t plastů a 0,5 t nápojových kartonů.[52] V roce 2006 pak bylo z Olomouce svezeno: 17 394 t komunálního odpadu, 1 486 t papíru, 851 t skla, 562 t plastů a 55 t nápojových kartonů.[53] Z hlediska množství separovaného odpadu (svezeného ze širšího okolí) je k tomuto roku udáváno 1488 t papíru, 859 t skla, 562 t plastů, 54,76 t nápojových kartonů,[52] a pro 1. pololetí roku 2007 šlo o 823 t papíru, 425 t skla, 308 t plastů, 31 t nápojových kartonů[52]. Směsný komunální odpad je od roku 2011 odvážen do brněnské spalovny SAKO, a.s.
Lesní hospodářství
Lesní majetek města Olomouce na ploše 4002,96 ha (z toho 3871,56 ha je porostní půda, stav v roce 2011) spravuje akciová společnost Lesy města Olomouce a.s.[54] Hospodaření na velké části (1204 ha, 31 % celkové plochy) je silně ovlivněno kvůli ochraně přírody.[54]
První lesní majetek o rozloze 800 ha získalo město Olomouc v letech 1352–1393 v k.ú. Grygov jako dar od krále Karla IV.[54] Další lesy získalo město např. nákupem od moravského zemského hejtmana Jana z Lipé (1534, 250 ha), Václava Haugvice z Biskupic (1546, 500 ha), kardinála Ditrichštejna (1606, 1 000 ha), Liechtensteina (30. května 1936, 988 ha).[54] 8. února 1952 byl lesní majetek (3984 ha) převeden na Československé státní lesy.[54] 1. ledna 1993 převzala lesní majetek Správa lesů města Olomouce.[54] 1. října 2010 se přeměnila na akciovou společnost Lesy města Olomouce a.s.[54]
Doprava
Již v roce 1845 začaly jezdit mezi centrem města a vzdáleným nádražím omnibusy. Ty ale kapacitně nedostačovaly, proto byla na tomto úseku v roce 1899 postavena tramvajová trať. Postupně byly tratě prodlužovány, od roku 1940 probíhalo jejich postupné zdvoukolejňování. V 50. letech došlo k rozsáhlé reorganizaci tramvajové dopravy ve středu města. V roce 1997 došlo k prodloužení – byla postavena trať na třídě Kosmonautů, která pomohla přetíženému úseku na Masarykově třídě přes centrum. Roku 2013 byla postavena nová trať z areálu Šantovka na Nové Sady. V roce 1927 se Olomouc stala prvním moravským městem s vlastní autobusovou dopravou.[zdroj?] Městskou hromadnou dopravu v Olomouci zajišťuje Dopravní podnik města Olomouce.
V Olomouci se nachází tyto vlaková nádraží a železniční zastávky: Olomouc hlavní nádraží (tratě: 270, 275, 290, 301), Olomouc-Smetanovy sady (trať: 275), Olomouc-Nová Ulice (trať: 275), Olomouc město (trať: 275), Olomouc-Hejčín (trať: 275), Olomouc-Řepčín (trať: 275), Olomouc-Nové Sady (trať: 301), Nemilany (trať: 301). Dále zde jsou dvě autobusové nádraží a letiště pouze pro Schengenský prostor v Neředíně (slouží jako centrální letiště helikoptér policie, hasičů a pro nemocnici).
Sport
Kluby
- SK Sigma Olomouc, fotbalový klub
- HC Olomouc, hokejový klub
- Skokani Olomouc, baseballový klub
- 1. HFK Olomouc, fotbalový klub
- Slackline Olomouc, první slackline klub v ČR (web)
- DHK Olomouc, dámský házenkářský klub
- SK UP Olomouc, ženský volejbalový klub
- Basketbal Olomouc, basketbal klub
- T. J. Sokol Olomouc, Sokol, v Olomouci je celkem 10 místních jednot (web)
- AK Olomouc, aerobik klub Olomouc
- AK Olomouc, atletický klub
- Haná Dragons, klub dračích lodí (web)
- TJ Lodní Sporty Olomouc, sdružuje Kanoistický a Veslařský Klub:
- VK Olomouc, veslařský klub (web)
- KK Olomouc, kanoistický klub – rychlostní kanoistika (web)
- RC Olomouc, ragbyový klub (web)
- AŠK Olomouc, armádní šachový klub
- HKK Olomouc, kuželkářský klub (web)
- FBS Olomouc, florbalový klub
- BK Omega Olomouc, badmintonový klub
- JK FILIPPI Olomouc – Řepčín, sportovní stáj
- KSP Olomouc, klub ploutvového plavání (web)
- UN Olomouc, plavecký klub
Sportoviště
- fotbalový stadion Sigmy (Andrův stadion)
- fotbalový stadion 1. HFK Olomouc
- zimní stadion HC Olomouc
- plavecký stadion
- lanové centrum
- sportovní hala Univerzity Palackého
- omega centrum sportu a zdraví
- aqua centrum
- fitness tribuna
- Čajkaréna
- atletický stadion (sokolský stadion)
- baseballový stadión
- golfové hřiště
- Dům Armády Olomouc
- Equine sport center Olomouc (parkurové závodiště)
- Kuželna HKK Olomouc (největší v ČR)
- Bowland bowling center Šantovka (největší v ČR)
Sportovní akce
- Olomoucký půlmaraton
- ITS Cup
- Mistrovství světa ve florbale juniorek 2010
- Mistrovství světa v orientačním běhu 2008
- Mistrovství světa v kickboxu 2008
- Mistrovství Evropy v baseballu 2005
- Hry V. letní olympiády dětí a mládeže 2011
- Mistrovství Evropy ve fotbale hráčů do 21 let 2015
Zdravotnictví
V Olomouci k roku 2002[55] bylo celkem 1 084 lékařů, počet obyvatel tak na 1 lékaře činil 96 a počet lůžek ve zdravotnictví na 1 000 obyvatel bylo 19. Působí zde tři nemocnice, 147 ordinací praktického lékaře a dalších 197 odborných ordinací a pracovišť, dále 21 lékáren a 11 ostatních zdravotnických zařízení. Celkem tak k roku 2002 šlo o 379 zdravotnických zařízení. Nejvýznamnější institucí v oblasti zdravotnictví je Fakultní nemocnice Olomouc, působí zde také Vojenská nemocnice Olomouc.
Osobnosti Olomouce
Jedná se o osoby, které se ve městě narodily, zemřely anebo v něm nějakou dobu pobývaly. Osobnosti jsou řazeny podle roku narození.
- svatá Pavlína Římská (4. stol.) je patronkou města
- Břetislav I. (1002/05–1055), český kníže
- Jitka ze Schweinfurtu (1003–1058), česká kněžna
- Spytihněv II. (1031–1061), český kníže
- Jan I. (?–1085), historicky první doložený biskup olomoucký
- Ludmila Přemyslovna (1170–1240), bavorská vévodkyně
- Václav III. (1289–1306), český, polský a uherský král
- Jan XII. Železný (?–1430), kardinál, biskup litomyšlský, biskup olomoucký
- Heinrich Kramer (1430–1505), dominikán a inkvizitor
- Matyáš Korvín (1443–1490), uherský král, český protikrál
- Hurtado Pérez (1526–1594), první rektor olomoucké univerzity
- Zbyněk Berka z Dubé a Lipé (1551–1606), kardinál, arcibiskup pražský, probošt olomoucké kapituly
- Georg Flegel (1566–1638), barokní malíř specializovaný na zátiší
- František z Ditrichštejna (1570–1636), kardinál, biskup olomoucký, jeden z nejvýznamnějších moravských politiků 17. století
- Sv. Jan Sarkander (1576–1620), kněz, mučedník
- Svatý John Ogilvie (1579–1615), jezuita, mučedník
- Bohuslav Balbín (1621–1688), literát, historik, kněz, zeměpisec a pedagog
- Karel Ferdinand Irmler (1650–?), profesor práva
- Wolfgang Hannibal von Schrattenbach (1660–1738), kardinál, biskup olomoucký, místokrál neapolský
- Václav Render (1669–1733), významný kameník a delineator
- Jan Kryštof Handke (1694–1774), významný moravský malíř
- Pierre Philippe Bechade de Rochepin (1694–1776), projektant a stavitel olomoucké bastionové pevnosti
- Ferdinand Julius Troyer z Troyersteinu (1698–1758), kardinál, biskup olomoucký
- Václav Matyáš Gurecký (1705–1743), hudební skladatel, kapelník v katedrále sv. Václava
- Antonín Theodor Colloredo-Waldsee (1729–1811), kardinál, první arcibiskup olomoucký
- Gilbert du Motier, markýz de La Fayette (1757–1834), generál, politik
- Maria Tadeáš Trauttmansdorff (1761–1819), kardinál, arcibiskup olomoucký, biskup královéhradecký
- Jan Radecký z Radče (1766–1858), český šlechtic a rakouský maršál
- Maxmilián Josef Sommerau-Beckh (1769–1853), kardinál, arcibiskup olomoucký
- Rudolf Jan kardinál Habsbursko-Lotrinský (1788–1831), kardinál, arcibiskup olomoucký, rakouský arcivévoda
- Ferdinand I. Dobrotivý (1793–1875), rakouský císař, český král
- Alois Vojtěch Šembera (1807–1882), jazykovědec, literární historik
- Bedřich z Fürstenberka (1813–1892), kardinál, arcibiskup olomoucký
- Rudolf Eitelberger von Edelberg (1817–1885), historik umění
- Pavel Křížkovský (1820–1885), hudební skladatel
- Jindřich Wankel (1821–1897), lékař, archeolog, speleolog, v Olomouci bydlel 1883–1897 a je zde pochován
- Gregor Mendel (1822–1884), přírodovědec, zakladatel genetiky
- Ignát Wurm (1825–1911), kněz, redaktor, etnograf
- Konrad Bayer (1828–1897), šachový skladatel
- František Josef I. (1830–1916), rakouský císař, český král
- František Saleský Bauer (1841–1915), kardinál, arcibiskup olomoucký, biskup brněnský
- Josef Nešvera (1842–1914), hudební skladatel
- František Polívka (1860–1923), botanik
- Gustav Mahler (1860–1911), hudební skladatel
- Mořic Hruban (1862–1945), politik, právník
- Lev Skrbenský z Hříště (1863–1938), kardinál, arcibiskup pražský (1899–1916), arcibiskup olomoucký (1916–1920)
- Eduard Konrád Zirm (1863–1944), lékař, oftalmolog, který provedl první úspěšnou transplantaci na světě
- Vavro Šrobár (1867–1950), slovenský lékař, politik
- Petr Bezruč (1867–1958), básník
- Leo Fall (1873–1925), operetní skladatel
- Bohumír Cigánek (1874–1957), duchovní a biskup Církve československé husitské
- Karel Wellner (1875–1926), grafik, malíř, kreslíř, ilustrátor, výtvarný historik a kritik
- Adolf Kašpar (1877–1934), malíř a ilustrátor
- Svatý Gorazd II. (1879–1942), kněz, mučedník
- Jaromír John (1882–1952), spisovatel, novinář
- Jaroslav Durych (1886–1962), vojenský lékař, spisovatel
- Josef Ander (1888–1976), podnikatel
- Otokar Fierlinger (1888–1941), architekt
- Jarmila Kurandová (1890–1978), herečka
- Paul Engelmann (1891–1965), architekt, filozof
- Hubert Aust (1891–1955), akademický architekt
- Zdeněk Fierlinger (1891–1976), politik
- Jacques Groag (1892–1962), architekt a interiérový návrhář
- Stanislav Zela (1893–1969), pomocný biskup olomoucký, kapitulní (1947–1948) a generální vikář olomoucké arcidiecéze (1948–1950)
- Josef Ludvík Fischer (1894–1973), významný český filozof, první rektor roku 1946 obnovené olomoucké univerzity
- Josef Rostislav Stejskal (1894–1946), teolog, duchovní a biskup Církve československé husitské
- Karel Svolinský (1896–1986), malíř, grafik a ilustrátor
- Bedřich Václavek (1897–1943), estetik, literární teoretik a kritik
- Eliška Junková (1900–1994), automobilová závodnice
- Franz Karmasin (1901–1970), nacistický politik
- Vít Obrtel (1901–1988), architekt, návrhář, scénograf
- Miroslav Jiroušek (1903–1983), český matematik a hudební skladatel
- Kurt Spielmann (1903-1943), architekt
- Edgar G. Ulmer (1904–1972), režisér, scenárista, filmový producent
- František M. Hník (1905–1962), teolog, duchovní a biskup Církve československé husitské, vysokoškolský pedagog
- Magda Jansová (1906–1981), architektka
- Aljo Beran (1907–1990), malíř
- Lubomír Šlapeta (1908–1983), architekt
- Helena Šmahelová (1910–1997), spisovatelka
- Evžen Rošický (1914–1942), atlet a sportovní novinář
- Josef Bek (1918–1995), herec
- Oldřich Velen (1921–2013), herec
- Hynek Maxa (1922–2001), operní pěvec, pěvecký pedagog
- Jiří Pelikán (1923–1999), politik
- Slavoj Kovařík (1923–2003), akademický malíř
- František Řehák (1923–2017), herec, od roku 1959 žil trvale v Olomouci
- Slávka Budínová (1924–2002), herečka
- Antonín Schindler (1925–2010), hudebník
- Juraj Pospíšil (1931–2007), slovenský hudební skladatel českého původu
- Vlasta Janečková (1934–2012), česká filmová a televizní scenáristka a režisérka
- Jiří Fiedler (1935–2014), historik, redaktor, překladatel a muzejník
- Hana Talpová (* 1938), herečka a zpěvačka
- Milan Togner (1938–2011), historik umění
- Karel Brückner (* 1939), fotbalový trenér
- Jiří Rusinský (* 1941), autor publikací o městské části Olomouc-Neředín
- Václav Čada (1942–1993), historik
- Josef Hrdlička (* 1942), pomocný biskup olomoucký, děkan olomoucké metropolitní kapituly
- Pavel Kantorek (1942–2017), přírodovědec, fyzik, karikaturista, vysokoškolský pedagog
- Pavel Dostál (1943–2005), herec, režisér, politik, bývalý ministr kultury
- Pavel Roman (1943–1972), krasobruslař
- Karel Kryl (1944–1994), písničkář a básník
- Ivan Theimer (* 1944), sochař
- František Kunetka (* 1945), teolog, duchovní-salesián, vysokoškolský pedagog
- Hana Maciuchová (* 1945), herečka
- Eva Romanová (* 1946), krasobruslařka
- Jaroslav Hutka (* 1947), písničkář
- Petr Novotný (* 1947), herec a bavič
- Jan Kanyza (* 1947), herec
- Věra Beranová (* 1947), kunsthistorička
- Vladimír Šlapeta (* 1947), architekt, pedagog
- Jan Graubner (* 1948), arcibiskup olomoucký a metropolita moravský
- Emil Viklický (* 1948), jazzový pianista a hudební skladatel
- Petr Mikeš(* 1948), básník, překladatel a redaktor
- Pavel Taussig (* 1949), filmový historik, scenárista, novinář a publicista
- Ladislav Daniel (* 1950), historik umění
- Jana Šilerová (* 1950), duchovní a biskupka Církve Československé husitské
- Jiří Paroubek (* 1952), politik
- Rudolf Göbel (* 1953), duchovní a biskup Církve Československé husitské
- Jarmila Švehlová (* 1956), herečka
- Alice Šnirychová (* 1956), herečka
- Jaroslava Maxová (* 1957), operní pěvkyně
- Karel Plíhal (* 1958), písničkář
- Rostislav Čtvrtlík (1963–2011), herec a dabér
- Igor Bareš (* 1966), herec
- Richard Pachman (* 1966), hudební skladatel, malíř
- Petr Pravec (* 1967), astronom
- Ivan Langer (* 1967), politik a bývalý ministr
- Jiří Dopita (* 1968), hokejista
- Jaroslav Šnirych (* 1969), knihař
- Daniela Drtinová (*1970), moderátorka, novinářka
- Václav Blahunek (* 1971), šéfdirigent Hudby Hradní stráže a Policie ČR
- Marek Spáčil (* 1974), automobilový závodník
- Sandra Pogodová (* 1975), herečka
- Lubomír Kopeček (* 1975), politolog
- Veronika Vařeková (* 1977), topmodelka
- Tomáš Hudeček (* 1979), geograf, politika, primátor hl. města Prahy
- Aleš Loprais (* 1980), automobilový závodník
- Roman Smetana (* 1982), aktivista
- Jiří Hudler (* 1984), hokejista
- Karlos Vémola (* 1985), bojovník MMA
- Karolína Muchová (* 1996), tenistka
Partnerská města
Olomouc má následující partnerská města:[56]
Antony, Francie
Lucern, Švýcarsko
Nördlingen, Německo (web)
Pětikostelí, Maďarsko
Subotica, Srbsko
Tampere, Finsko
Veenendaal, Nizozemsko
Bratislava - Staré Mesto, Slovensko[57]
Krakov, Polsko
Kunming, Čínská lidová republika
Makarska, Chorvatsko
Owensboro, USA
Olomouc ve světě i ve vesmíru
Planetka ve vesmíru
Díky dr. Petru Pravcovi se planetka s číslem 30 564 v hlavním pásu asteroidů mezi Marsem a Jupiterem nazývá Olomouc. Astronom ji objevil při pozorování z hvězdárny v Ondřejově.[58]
Druh hemoglobinu
Naopak šéf hemato-onkologické kliniky olomoucké fakultní nemocnice Karel Indrák v roce 1986 zjistil, že jednu dědičnou chorobu krve způsobuje do té doby neznámý druh hemoglobinu a pojmenoval ho po svém rodném městě.
Nová látka
Když Miroslav Strnad z Univerzity Palackého společně s kolegou Jaroslavem Veselým hledali v rostlinách látku podporující jejich růst, nalezli i derivát rostlinných hormonů cytokininů, který buněčné dělení naopak brzdí. Novou látku nazvali olomoucin, při testování pak zjistili, že má protinádorové účinky a není toxická. Jméno navrhl francouzský kolega Laurent Meijer.
Pojmenování částí měst
V německém městě Nördlingen, jednom z osmi partnerských měst Olomouce, lze najít Olomouckou ulici (Olmützer Strasse) nebo obdivovat Olomouckou kašnu (Olmützer Brunnen).
Navíc v příštích letech[kdy?] by měla Olomouc zanechat stopu i ve městě Antony, nedaleko Paříže (v departementu Hauts-de-Seine, Île-de-France), kde vznikne Olomoucké náměstí. Chystá se tam výstavba nové čtvrti, jejíž centrální náměstí se bude jmenovat Place d'Olomouc.
Turistické ukazatele
V některých partnerských městech také upozorňují na Olomouc ukazatele, podle kterých lidé poznají, jak daleko se od města nacházejí. Nechybí například ve finském Tampere.
Odkazy
Poznámky
- ↑ Roku 1778 přesunuta do Brna, po návratu roku 1782 degradována na lyceum, poté od roku 1827 opět univerzitou. Po revoluci roku 1848 ale postupně likvidována, až v letech 1860–1946 zůstala pouze samostatná teologická fakulta.
- ↑ Podle výnosu ministerstva kultury ze dne 21. prosince 1987, čj. 16 417/87-VI/1, jsou její hranice vymezeny ulicemi Studentskou, Dobrovského a Jiřího z Poděbrad, poté linií tereziánského opevnění, ulicí Aksamitovou, třídou Svobody a Legionářskou ulicí.
Reference
- ↑ a b Internetová jazyková příručka: Olomouc [online]. Ústav pro jazyk český Akademie věd ČR, rev. 2011-08-21 [cit. 2011-01-14]. Dostupné online.
- ↑ Nářeční distribuce typu ten Olomouc x ta Olomouc na nářeční mapě ČJA z 60. let (nezachycuje konkrétní hláskovou podobu): http://cja.ujc.cas.cz/CJA4/, 31. března 2016. (Stáhnutelné pdf, Crl+F Olomouc)
- ↑ Český statistický úřad: Počet obyvatel v obcích – k 1. 1. 2024. Praha: Český statistický úřad. 17. května 2024. Dostupné online. [cit. 2024-05-19].
- ↑ a b Strategie Olomoucké aglomerace [PDF online]. Statutární město Olomouc, 2015-12-16 [cit. 2016-06-18]. S. 9, 10. Dostupné online.
- ↑ Schematismus [online]. Olomoucko-brněnská eparchie, rev. 2018-04-25 [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
- ↑ a b Olomouc – městská památková rezervace [online]. Turistický portál České republiky CZeCOT. Dostupné online.
- ↑ Přijeďte do Olomouce [online]. Olomouc.eu, 2010-12-03. Dostupné online.
- ↑ HODURA, Quido. Václav Ertl, Časové úvahy o naší mateřštině. Naše řeč. 1930, čís. 8. Dostupné online.
- ↑ ERTL, Václav. Časové úvahy o naší mateřštině. Sbírka přednášek a rozprav. Řada I. Extense vysokých škol pražských. Redakce Miloslav Hýsek a Theodor Kašpárek. Praha: Jednota českých matematiků a fysiků v Praze, 1929.
- ↑ POLÍVKOVÁ, Alena. Naše místní jména a jak jich užívat. Praha: Euromedia Group, 2007. ISBN 978-80-242-1940-0. S. 20.
- ↑ POLÍVKOVÁ, Alena. Poznámka o rodu místních jmen typu Olomouc, Boleslav, Litomyšl. Naše řeč. 1978, čís. 4. Dostupné online.
- ↑ a b TICHÁK, Milan. Olomouc rodu ženského. Olomouc: Burian a Tichák, 2009. ISBN 978-80-87274-03-3.
- ↑ SEICHTEROVÁ, Hana; ŠTĚPÁN, Jan. Typáře a pečeti města Olomouce. Zprávy Vlastivědného muzea v Olomouci. 2013, čís. 306, s. 19–36. ISSN 1212-1134.
- ↑ Starý znak Olomouce [online]. Leccos.com [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
- ↑ Historie znaku města Olomouce [online]. Hrady.cz. Dostupné online.
- ↑ Logo města [online]. Logorevue.sk. Dostupné online. (slovensky)
- ↑ a b c d e BLÁHA, Josef. Před výskytem písemných zpráv. In: SCHULZ, Jindřich. Olomouc. Malé dějiny města. Olomouc: Univerzita Palackého, 2002. ISBN 80-244-0493-1. S. 18–26.
- ↑ Olomouc – Historie [online]. České dědictví UNESCO [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
- ↑ MAREŠOVÁ, Stanislava. Historické budovy Olomouce – Než vyjel první vlak. Rej.cz [online]. 2009-03-25 [cit. 2012-03-16]. Dostupné online.
- ↑ Geografie [online]. Magistrát města Olomouce. Dostupné online.
- ↑ a b c Čechmánková, M. Čestný sloup Nejsvětější Trojice v Olomouci. Olomouc: Jednota Orel Olomouc, asi 2008 (neuvedeno), 48 s., ISBN 978-80-254-3751-3, strana 9, 28–30.
- ↑ a b BARTOŠ, Josef, a kol. Olomouc. Malé dějiny města. Olomouc: Univerzita Palackého, 2002. ISBN 80-244-0493-1. S. 112, 125.
- ↑ a b c Juryšek O. Dějiny Olomouce 1017–1920. Olomouc: Votobia, 2006, 208 s. ISBN 80-7220-258-8.
- ↑ Statistický lexikon obcí v Republice československé 1930. Díl II. Země Moravskoslezská. Praha: Orbis, 1935. 213 s. S. 85.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2005. Svazek I. [s.l.]: Český statistický úřad, 2006. Dostupné online. ISBN 80-250-1311-1. S. 51–54.
- ↑ Výsledky sčítání lidu, domů a bytů 2011 (SLDB 2011) [online]. Český statistický úřad, rev. 2015-04-14 [cit. 2016-06-19]. Dostupné online.
- ↑ Olomouc 1949–2004 [online]. Praha: Český statistický úřad. Dostupné online.
- ↑ Počet obyvatel v obcích České republiky k 1. 1. 2011 (přepočtený na definitivní výsledky Sčítání lidu, domů a bytů 2011) [online]. Praha: Český statistický úřad. Dostupné online.
- ↑ Počet obyvatel v obcích České republiky k 1. 1. 2016 [PDF online]. Český statistický úřad, 2016-04-29 [cit. 2016-04-29]. S. 101. Dostupné online.
- ↑ Malý lexikon obcí České republiky 2013 [online]. Český statistický úřad, 2013-12-16 [cit. 2018-01-22]. Dostupné online.
- ↑ Josef v. Engel´s Lebenslauf. Mährisches Tagblatt. Duben 1900, roč. 21, čís. 98, s. 1-2. Dostupné online.
- ↑ Primátorem Olomouce je Žbánek. Novinky.cz [online]. 2018-11-05 [cit. 2018-11-05]. Dostupné online.
- ↑ Seznamte se s horkým kandidátem na primátora. Metropole Olomouc [online]. 2014-02-10 [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
- ↑ Absurdní dělení Olomouce zřejmě skončí. Vedení radnice je pro. Olomoucký deník [online]. 2014-04-23. Dostupné online.
- ↑ Nová iniciativa chce v Olomouci prosadit jeden společný volební obvod. Český rozhlas [online]. 2014-03-24. Dostupné online.
- ↑ Jeden volební obvod přinesl městu problémy. Lístky se nevejdou do urny. iDNES.cz [online]. 2014-09-25. Dostupné online.
- ↑ Volby do zastupitelstva města Olomouce 10.10. - 11.10.2014 [online]. ČSÚ na volby.cz [cit. 2014-01-21]. Dostupné online.
- ↑ Olomouci bude zas vládnout koalice bez vítěze voleb, ANO jde do opozice. iDNES.cz [online]. 2014-10-12. Dostupné online.
- ↑ Historický lexikon obcí České republiky 1869–2005. II. díl. Praha: Český statistický úřad, 2006. Dostupné online. ISBN 80-250-1311-1. S. 65, 71, 254 a 464.
- ↑ Komise městských částí [online]. Statutární město Olomouc [cit. 2017-02-25]. Dostupné online.
- ↑ Statistický lexikon obcí 2013. Základní údaje za obce, části obcí a základní sídelní jednotky podle krajů a okresů. Olomoucký kraj – okres Olomouc [online]. Praha: Český statistický úřad, 2013-10-31 [cit. 2015-07-04]. Dostupné online.
- ↑ Nejnavštěvovanějším místem v Olomouckém kraji je zoo. Olomouc.cz [online]. 2008-04-30. Dostupné online.
- ↑ Dosavadní laureáti [online]. Statutární město Olomouc [cit. 2018-09-02]. Dostupné online.
- ↑ Statut ceny města Olomouce [online]. Statutární město Olomouc [cit. 2012-03-16]. Dostupné online.
- ↑ V Olomouci byla zahájena petice Braňme rozárium. Econnect [online]. 2005-10-10. Dostupné online.
- ↑ Zápis ze zasedání Zastupitelstva města Olomouce [online]. Magistrát města Olomouce. Dokument Word 1,5 MB. Dostupné online.
- ↑ Úvod [online]. Hřbitovy města Olomouce. Dostupné online.
- ↑ https://www.tvaruzky.cz/historie
- ↑ a b Olomouc má šanci získat 100 milionů korun z EU na rozvoj turistiky. Olomouc.cz [online]. 2008-01-23. Dostupné online.
- ↑ Radniční listy. Měsíčník občanů statutárního města Olomouce. 2008, čís. 7, s. 8.
- ↑ O společnosti [online]. Moravská vodárenská [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
- ↑ a b c Radniční listy. Měsíčník občanů statutárního města Olomouce. 2007, čís. 10, s. 15.
- ↑ Popelářský vůz Technických služeb vyrazil do ulic. Radniční listy. Měsíčník občanů statutárního města Olomouce. 2007, s. 3. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g Informační leták. [s.l.]: Lesy města Olomouce, 2011. S. 8.
- ↑ Olomouc v datech 2001/2. [s.l.]: Magistrát města Olomouce Informační leták.
- ↑ Olomouc a její partneři v zahraničí [online]. Magistrát města Olomouce [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
- ↑ Olomouc si bude s novým bratislavským partnerem vyměňovat zkušenosti i školáky. Olomouc.cz [online]. 2012-02-16. Dostupné online.
- ↑ Olomouc nechala stopy ve vesmíru, vědě i polské písni. E15 [online]. [cit. 2018-05-20]. Dostupné online.
Literatura
- BARTOŠ, Josef, a kol. Olomouc. Malé dějiny města. Olomouc: Univerzita Palackého, 2002. 389 s. ISBN 80-244-0493-1.
- ČERMÁK, Miloslav. Olomoucká řemesla a obchod v minulosti. Olomouc: Memoria, 2002. 304 s. ISBN 80-85807-19-X.
- ČERMÁK, Miloslav. Olomoucké hospody, zájezdní hostince, hotely, vinárny a kavárny v minulosti. Olomouc: Memoria, 2004. 245 s. ISBN 80-85807-25-4.
- FIALA, Jiří, a kol. Olomouc ve víru válek. Od počátků do zrušení olomoucké pevnosti. Olomouc: Danal, 2009. 144 s. ISBN 978-80-85973-83-9.
- GRAČKA, Vladimír. Objevovaná Olomouc. Olomouc: Poznání, 2012. 156 s. ISBN 978-80-87419-24-3.
- GRAČKA, Vladimír. Domovní znamení v Olomouci. Olomouc: Poznání, 2013. 192 s. ISBN 978-80-87419-31-1.
- KAŠPÁRKOVÁ, Slavomíra; GRAČKA, Vladimír. Olomoucké podzemí. Měšťanské domy a paláce, církevní budovy a vojenské objekty. Olomouc: Poznání, 2009. 148 s. ISBN 978-80-86606-92-7.
- KŠÍR, Josef. Zmizelá Olomouc. Olomouc: Burian a Tichák, 2012. 44 s. ISBN 978-80-87274-14-9.
- KUBEŠOVÁ, Irena; VRTALOVÁ, Jarmila. Významné olomoucké památky. Sborník příspěvků ze semináře, Olomouc 6.-8.9.2001. Olomouc: Statutární město Olomouc, 2001. 79 s. ISBN 80-238-8142-6.
- KUBEŠOVÁ, Irena Marie; VRTALOVÁ, Jarmila. Významné olomoucké památky II. Sborník příspěvků ze semináře, Olomouc 13.-14.9.2002. Olomouc: Statutární město Olomouc, 2002. 78 s. ISBN 80-238-9968-6.
- KUCH-BREBURDA, Miloslav; KUPKA, Vladimír. Pevnost Olomouc. Dvůr Králové nad Labem: Fortprint, 2003. 311 s. ISBN 80-86011-21-6.
- LENKOVÁ, Jitka. Tajemná města. Olomouc. Praha: Regia, 2004. 207 s. ISBN 80-86367-41-X.
- MLČÁK, Leoš; DOLEJŠÍ, Kateřina; POTŮČEK, Jakub. Průvodce Olomoucí. Umělecké památky města. 2. vyd. Olomouc: Statutární město Olomouc, 2016. 319 s. ISBN 978-80-87602-42-3.
- MÜLLER, Willibald. Pověsti a události města Olomouce. Překlad Jan Kubeš. Olomouc: Poznání, 2012. 125 s. ISBN 978-80-87419-25-0.
- NEŠPOR, Václav. Dějiny města Olomouce. Olomouc: Votobia, 1998. 347 s. ISBN 80-7198-343-8.
- RUSINSKÝ, Jiří. Po stopách minulosti olomoucké městské části Neředín. Olomouc: Votobia, 2004. 167 s. ISBN 80-7220-196-4.
- SCHINDLER, Antonín. Tajemná Olomouc aneb Olomouc jak ji neznáte. Olomouc: Votobia, 1998–2009. 5 svazků. ISBN 80-7198-330-6.
- Dějiny Olomouce. Redakce Jindřich Schulz. Olomouc: Univerzita Palackého, 2009. 2 svazky. ISBN 978-80-244-2370-8.
- SPÁČIL, Vladimír. Odměna za věrnost a statečnost. Olomouc: Danal, 1998. 53 s. ISBN 80-85973-55-3.
- SPÁČIL, Vladimír. Olomoucká domovní znamení. Olomouc: Danal, 1999. 135 s. ISBN 80-85973-42-1.
- SPÁČIL, Vladimír; TICHÁK, Milan. V čele města Olomouce. Správa města a její představitelé v průběhu staletí. Olomouc: Memoria, 2002. 89 s. ISBN 80-85807-18-1.
- TICHÁK, Milan. Vzpomínky na starou Olomouc. Olomouc: Votobia, 1997. 189 s. ISBN 80-7198-184-2.
- TICHÁK, Milan. Vzpomínky na starou Olomouc a její předměstí. 2. vyd. Olomouc: Burian a Tichák, 2013. 308 s. ISBN 978-80-87274-19-4.
- TICHÁK, Milan. O osudech městských částí Olomouce. Olomouc: Středisko informatiky a služeb školám, 1998. 75 s.
- TICHÁK, Milan. Paměť olomouckých předměstí. Olomouc: Votobia, 2000. 164 s. ISBN 80-7198-447-7.
- TICHÁK, Milan. Příběhy olomouckých pomníků. Olomouc: Burian a Tichák, 2002. 170 s. ISBN 80-239-0501-5.
- TICHÁK, Milan. Příběhy olomouckých pomníků a hřbitovů. Olomouc: Burian a Tichák, 2016. 217 s. ISBN 978-80-87274-35-4.
- TICHÁK, Milan. Když padly hradby. Olomouc na přelomu staletí. Olomouc: Burian a Tichák, 2005. 185 s. ISBN 80-903687-1-9.
- TICHÁK, Milan. Ztracené adresy. O tom, co v Olomouci bývalo a co už není. Olomouc: Burian a Tichák, 2007. 178 s. ISBN 978-80-903687-6-7.
- TICHÁK, Milan. Olomouc rodu ženského. Olomouc: Burian a Tichák, 2009. 167 s. ISBN 978-80-87274-03-3.
- TICHÁK, Milan. Olomouc z nadhledu. Olomouc: Burian a Tichák, 2011. 165 s. ISBN 978-80-87274-09-5.
- TICHÁK, Milan. Olomoucké vycházky. Olomouc: Burian a Tichák, 2014. 205 s. ISBN 978-80-87274-24-8.
- VÁLKA, Zbyněk. 1758 – Olomouc a Prusové. Hrdá pevnost Marie Terezie. Olomouc: Votobia, 2001. 81 s. ISBN 80-7198-477-9.
- VÁLKA, Zbyněk. Olomouc pod hákovým křížem. Temná léta okupace 1939–1945. Olomouc: Votobia, 2001. 155 s. ISBN 80-7198-517-1.
- VOJKOVSKÝ, Rostislav. Olomouc: zaniklý hrad v bývalém „hlavním městě“ Moravy. Dobrá: Beatris, 2006. 35 s. ISBN 80-86737-58-6.
- ZATLOUKAL, Pavel. Olomouc. Praha a Litomyšl: Paseka, 2013. 231 s. ISBN 978-80-7432-309-6.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Olomouc na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Olomouc v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Slovníkové heslo Olomouc ve Wikislovníku
Kategorie Olomouc ve Wikizprávách
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem je Olomouc
- Olomouc v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)
- Oficiální informační server statutárního města Olomouce provozovatelem je tiskové oddělení Magistrátu města Olomouce
- Oficiální turistické stránky města
- Portál Olomouc - historie a památky Olomouce, + profil města Olomouce (soubor PDF)
- Portál Metropole Olomouc - informační web o městě a okolí
- Cena města Olomouce
- mapa Olomouce z roku 1899 - Plan von Olmütz, Olmütz: Verlag von Friedrich Grosse, 1899
- Olomouc
- Města na Moravě
- Haná
- Statutární města v Česku
- Městské památkové rezervace v Česku
- Města s moravskou orlicí ve znaku
- Bývalá hlavní města
- Okresní města v Česku
- Obce s rozšířenou působností
- Obce s pověřeným obecním úřadem
- Obce v okrese Olomouc
- Mikroregion Olomoucko
- Krajská města v Česku
- Města v okrese Olomouc
- Sídla v Hornomoravském úvalu