nalkutus
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]nalkutus (39)
- nalkuttaminen
- Mieleni teki iskeä maljakko niin lujaa Ulrikan päähän, että nalkutus takuulla loppuisi.
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈnɑlkut̪us/
- tavutus: nal‧ku‧tus
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | nalkutus | nalkutukset |
genetiivi | nalkutuksen | nalkutusten nalkutuksien |
partitiivi | nalkutusta | nalkutuksia |
akkusatiivi | nalkutus; nalkutuksen |
nalkutukset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | nalkutuksessa | nalkutuksissa |
elatiivi | nalkutuksesta | nalkutuksista |
illatiivi | nalkutukseen | nalkutuksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | nalkutuksella | nalkutuksilla |
ablatiivi | nalkutukselta | nalkutuksilta |
allatiivi | nalkutukselle | nalkutuksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | nalkutuksena | nalkutuksina |
translatiivi | nalkutukseksi | nalkutuksiksi |
abessiivi | nalkutuksetta | nalkutuksitta |
instruktiivi | – | nalkutuksin |
komitatiivi | – | nalkutuksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | nalkutukse- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
nalkutus- |
Etymologia
[muokkaa]nalkuttaa (heikko vartalo nalkuta-) + -us
Käännökset
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- nalkutus Kielitoimiston sanakirjassa