piirittäminen
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]piirittäminen (38)
- (historia) ulkoisen vihollisen toimenpiteet taistelussa kaupungin muurien suojaan, linnoitukseen tai muuhun suojapaikkaan asettuneen vastapuolen huolto- ja muiden yhteyksien katkaisemiseksi, jotta suojautuneet joutuisivat lopulliseen ahdinkoon
- (nykyaika) saartaminen
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | piirittäminen | piirittämiset |
genetiivi | piirittämisen | piirittämisten piirittämisien |
partitiivi | piirittämistä | piirittämisiä |
akkusatiivi | piirittäminen; piirittämisen |
piirittämiset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | piirittämisessä | piirittämisissä |
elatiivi | piirittämisestä | piirittämisistä |
illatiivi | piirittämiseen | piirittämisiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | piirittämisellä | piirittämisillä |
ablatiivi | piirittämiseltä | piirittämisiltä |
allatiivi | piirittämiselle | piirittämisille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | piirittämisenä (piirittämisnä) |
piirittämisinä |
translatiivi | piirittämiseksi | piirittämisiksi |
abessiivi | piirittämisettä | piirittämisittä |
instruktiivi | – | piirittämisin |
komitatiivi | – | piirittämisine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | piirittämise- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
piirittämis- |