rikko
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈrikːo/
- tavutus: rik‧ko
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | rikko | rikot |
genetiivi | rikon | rikkojen |
partitiivi | rikkoa | rikkoja |
akkusatiivi | rikko; rikon |
rikot |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | rikossa | rikoissa |
elatiivi | rikosta | rikoista |
illatiivi | rikkoon | rikkoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | rikolla | rikoilla |
ablatiivi | rikolta | rikoilta |
allatiivi | rikolle | rikoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | rikkona | rikkoina |
translatiivi | rikoksi | rikoiksi |
abessiivi | rikotta | rikoitta |
instruktiivi | – | rikoin |
komitatiivi | – | rikkoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | riko- | |
vahva vartalo | rikko- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa](myös kasvinnimenä) johdos sanasta rikkoa[2]
Käännökset
[muokkaa]2. Saxifraga-suvun kasvi
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]- adjektiivit: rikkonainen
- adverbit: rikkoen, rikkovasti
- verbit: rikkoa, rikkoontua, rikkoutua
Yhdyssanat
[muokkaa]haaksirikko, kelirikko, kilpirikko, kivirikko, konerikko, nivelrikko, papurikko, pyörärikko, raajarikko, rajarikko, rengasrikko, rikkokasvit, siipirikko, suksirikko, tyylirikko, vararikko, vesirikko, välirikko
Aiheesta muualla
[muokkaa]- rikko Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 1-A
- ↑ Suomen sanojen alkuperä. Etymologinen sanakirja R–Ö. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000. ISBN 951-717-712-7, ISSN 0355-1768. Hakusana rikkoa.