Ero sivun ”Paavali Juusten” versioiden välillä
[katsottu versio] | [katsottu versio] |
Hylättiin viimeisin tekstimuutos (tehnyt 5.77.73.24) ja palautettiin versio 20675337, jonka on tehnyt Weisself: ei lähdettä Merkkaus: Palautettu manuaalisesti aiempaan versioon |
fix |
||
Rivi 1: | Rivi 1: | ||
{{Uskonnollinen henkilö |
{{Uskonnollinen henkilö |
||
| nimi= Paavali Juusten |
| nimi = Paavali Juusten |
||
| kuva= Paulus juusten.jpg |
| kuva = Paulus juusten.jpg |
||
| leveys = |
| leveys = 250px |
||
| kuvateksti = Paavali Juustenin aatelisvaakuna |
| kuvateksti = Paavali Juustenin aatelisvaakuna |
||
| arvo= Turun |
| arvo = [[Turun katedraalikoulu]]n rehtori |
||
| virassa= 1548 |
| virassa = 1548 |
||
| arvo2= [[Viipurin piispa]] |
| arvo2 = [[Viipurin piispa]] |
||
| virassa2= 1554–1563 |
| virassa2 = 1554–1563 |
||
| edeltäjä2= |
| edeltäjä2 = |
||
| seuraaja2= [[Canutus Johannis]] |
| seuraaja2 = [[Canutus Johannis]] |
||
| arvo3 = [[Turun piispa]] |
| arvo3 = [[Turun piispa]] |
||
| virassa3 = 1563–1575 |
| virassa3 = 1563–1575 |
||
| edeltäjä3 = [[Pietari Follingius]] |
| edeltäjä3 = [[Pietari Follingius]] |
||
| seuraaja3 = [[Ericus Erici Sorolainen]] |
| seuraaja3 = [[Ericus Erici Sorolainen]] |
||
| syntymäaika= |
| syntymäaika = n. [[1516]]–[[1520]] |
||
| syntymäpaikka= |
| syntymäpaikka = [[Juustila]], [[Viipurin pitäjä]] |
||
| koulutus = |
| koulutus = |
||
| puoliso = Anna Sigfridintytär |
| puoliso = Anna Sigfridintytär |
||
| lapset = [[Pietari Paavalinpoika Juusten]] |
| lapset = [[Pietari Paavalinpoika Juusten]] |
||
| kuolinaika= |
| kuolinaika = [[22. elokuuta]] [[1575]] |
||
| kuolinpaikka= |
| kuolinpaikka = [[Turku]] |
||
| puolue= |
| puolue = |
||
| uskonto= [[ |
| uskonto = [[luterilaisuus]] |
||
}} |
}} |
||
'''Paulus Petri (Paavali) Juusten''' ({{k-sv|Paul (Påvel) Pedersson Juusten}}; n. [[1516]] |
'''Paulus Petri (Paavali) Juusten''' ({{k-sv|Paul (Påvel) Pedersson Juusten}}; n. [[1516]]–[[1520]] [[Juustila]], [[Viipurin pitäjä]] – [[22. elokuuta]] [[1575]] [[Turku]]) oli [[Viipurin luterilainen hiippakunta|Viipurin]] ja [[Turun piispa]], [[Turun katedraalikoulu]]n rehtori ja Ruotsin kuninkaan [[Juhana III|Juhana III:n]] lähettiläs. Hän kirjoitti kirkkohistoriallisen ''[[Suomen piispainkronikka|Juustenin piispainkronikan]]''. Juusten aateloitiin vuonna 1572. |
||
== Elämä == |
== Elämä == |
||
[[Tiedosto:Juusten-sinetti.png|pienoiskuva|Juustenin sinetti]] |
[[Tiedosto:Juusten-sinetti.png|pienoiskuva|vasen|Juustenin sinetti]] |
||
Juusten kävi Viipurin latinakoulun. Vanhemmat, porvari [[Pietari Juusten]] ja hänen vaimonsa Anna, omistivat talon Viipurissa dominikaaniluostarin lähellä, kadulla, joka kaupungin Neuvostoliitolle luovuttamiseen saakka kantoi nimeä Juusteninkatu.<ref name="Heininen 2004">{{Kansallisbiografia|tekijä=Heininen, Simo|nimi=Juusten, Paulus|osa=4|id=2250|ajankohta=18.7.2000}}</ref> Juustenin isä kuoli 1530 ja äiti muutama vuosi myöhemmin. Orvoksi jäätyään Juusten siirtyi 1536 jatkamaan koulunkäyntiä [[Turku]]un, missä opettajana oli [[Wittenberg]]issä opiskellut [[Thomas Keijoi]]. Parin vuoden opiskelun jälkeen Juusten pääsi piispa [[Martti Skytte]]n esilukijaksi (lector mensae) ja Turun koulun apuopettajaksi. Piispa Skytte vihki Juustenin papiksi vuonna 1540, jo ennen säädettyä 24 vuoden ikää, jotta tätä ei otettaisi valtion palvelukseen. Juusten lähetettiin vuonna 1541 hoitamaan Viipurin koulun rehtorin tointa. Vuonna 1543 hänet lähetettiin [[ |
Juusten kävi Viipurin latinakoulun. Vanhemmat, porvari [[Pietari Juusten]] ja hänen vaimonsa Anna, omistivat talon Viipurissa dominikaaniluostarin lähellä, kadulla, joka kaupungin [[Neuvostoliitto|Neuvostoliitolle]] [[luovutetut alueet|luovuttamiseen]] saakka kantoi nimeä Juusteninkatu.<ref name="Heininen 2004">{{Kansallisbiografia|tekijä=Heininen, Simo|nimi=Juusten, Paulus|osa=4|id=2250|ajankohta=18.7.2000}}</ref> Juustenin isä kuoli 1530 ja äiti muutama vuosi myöhemmin. Orvoksi jäätyään Juusten siirtyi 1536 jatkamaan koulunkäyntiä [[Turku]]un, missä opettajana oli [[Wittenberg]]issä opiskellut [[Thomas Keijoi]]. Parin vuoden opiskelun jälkeen Juusten pääsi piispa [[Martti Skytte]]n esilukijaksi ({{K-la|lector mensae}}) ja Turun koulun apuopettajaksi. Piispa Skytte vihki Juustenin papiksi vuonna 1540, jo ennen säädettyä 24 vuoden ikää, jotta tätä ei otettaisi valtion palvelukseen. Juusten lähetettiin vuonna 1541 hoitamaan Viipurin koulun rehtorin tointa. Vuonna 1543 hänet lähetettiin [[Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta|Saksaan]] [[Wittenbergin yliopisto]]on, missä hän kuunteli muun muassa [[Martti Luther]]in, [[Philipp Melanchthon]]in ja [[Johannes Bugenhagen]]in luentoja. Kolmen vuoden kuluttua opiskelun keskeytti [[Schmalkaldenin sota]]. Juusten vietti talven muun muassa [[Magdeburg]]issa, mahdollisesti Melanchthonin seurassa, ja matkusti keväällä 1547 [[Rostock]]in kautta [[Königsberg]]iin ja kuunteli siellä kesän [[Königsbergin Albertus-yliopisto|yliopiston]] professoreiden luentoja. Syksyllä Juusten palasi Suomeen.<ref name="Heininen 2004"/> |
||
Paavali Juusten nimitettiin [[Mikael Agricola]]n jälkeen [[Turun katedraalikoulu]]n rehtoriksi vuonna 1548. Hän toimi tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1553 ja 1554. Vuonna 1554 hänet nimitettiin Viipurin ensimmäiseksi piispaksi ja vuonna 1563 Turun piispaksi. |
Paavali Juusten nimitettiin [[Mikael Agricola]]n jälkeen [[Turun katedraalikoulu]]n rehtoriksi vuonna 1548. Hän toimi tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1553 ja 1554. Vuonna 1554 hänet nimitettiin Viipurin ensimmäiseksi piispaksi ja vuonna 1563 Turun piispaksi. |
||
Juhana III nimitti Juustenin vuonna 1569 rauhanlähettilääksi Venäjälle, tehtävänään neuvotella rauhanehdoista Ruotsin ja Venäjän välillä. Neuvottelujen sijaan, Juustenin johtama valtuuskunta häpäistiin, se joutui olemaan yli kahden vuoden ajan vankina, parikymmentä valtuuskunnan jäsentä menehtyi ruttoon ja maat joutuivat [[Pitkä viha|25-vuotiseen sotaan]].<ref>{{Kirjaviite | Tekijä=De Madariaga, Isabel | Nimeke=Iivana Julma | Selite=(Ivan the Terrible, 2006.) Suomentaja = Matti Kinnunen | Julkaisupaikka= Helsinki | Julkaisija=Ajatus | Vuosi=2009 | Tunniste=ISBN 978-951-20-8111-0}}</ref> Juustenin vapauduttua kuningas |
[[Juhana III]] nimitti Juustenin vuonna 1569 rauhanlähettilääksi [[Moskovan Venäjä|Venäjälle]], tehtävänään neuvotella rauhanehdoista Ruotsin ja Venäjän välillä. Neuvottelujen sijaan, Juustenin johtama valtuuskunta häpäistiin, se joutui olemaan yli kahden vuoden ajan vankina, parikymmentä valtuuskunnan jäsentä menehtyi [[musta surma|ruttoon]] ja maat joutuivat [[Pitkä viha|25-vuotiseen sotaan]].<ref>{{Kirjaviite | Tekijä=De Madariaga, Isabel | Nimeke=Iivana Julma | Selite=(Ivan the Terrible, 2006.) Suomentaja = Matti Kinnunen | Julkaisupaikka= Helsinki | Julkaisija=Ajatus | Vuosi=2009 | Tunniste=ISBN 978-951-20-8111-0}}</ref> Juustenin vapauduttua kuningas Juhana III aateloi hänet vuonna 1572, mutta sukua ei ole kirjattu Ruotsin ritarihuoneelle. Vaakunakilpeensä hän maalautti puolialastoman itseään ruoskivan miehen. Juusten on haudattu [[Turun tuomiokirkko]]on. |
||
==Perhe== |
== Perhe == |
||
Juustenin puoliso oli Anna Sigfridintytär, jonka isä oli [[Viipurin linna]]n alivouti Sigfrid Matsinpoika. Heillä oli yksi tytär ja kolme poikaa, joista yksi oli ratsumestari ja linnanvouti [[Pietari Paavalinpoika Juusten]].<ref name="Heininen 2004" /> |
Juustenin puoliso oli Anna Sigfridintytär, jonka isä oli [[Viipurin linna]]n alivouti Sigfrid Matsinpoika. Heillä oli yksi tytär ja kolme poikaa, joista yksi oli ratsumestari ja linnanvouti [[Pietari Paavalinpoika Juusten]].<ref name="Heininen 2004" /> |
||
== Kirjallinen tuotanto == |
== Kirjallinen tuotanto == |
||
[[Tiedosto:Paul Juusten biskopskrönika.jpg|pienoiskuva|Sivu Juustenin |
[[Tiedosto:Paul Juusten biskopskrönika.jpg|pienoiskuva|Sivu Juustenin piispainkronikasta]] |
||
Juusten kirjoitti suomenkielisen [[katekismus|katekismuksen]] (1574), kertomuksen [[Moskova]]n-matkastaan, [[messukirja]]n (1575) ja vankeuden aikana Venäjällä kirjoitetun ja julkaisematta jääneen kirkkohistoriallisen kronikan nimeltään ''[[Suomen piispainkronikka]]'' (''Chronicon episcoporum finlandensium'', 1570- |
Juusten kirjoitti suomenkielisen [[katekismus|katekismuksen]] (1574), kertomuksen [[Moskova]]n-matkastaan, [[messukirja]]n (1575) ja vankeuden aikana Venäjällä kirjoitetun ja julkaisematta jääneen kirkkohistoriallisen kronikan nimeltään ''[[Suomen piispainkronikka]]'' (''Chronicon episcoporum finlandensium'', 1570-luku). Juustenin lähteenä oli niin kutsuttu ''[[Palmsköldin katkelma]]'' 1400-luvulta<ref>Jarl Gallén, De engelska munkarna i Uppsala – ett katedralkloster på 1100-talet, Historisk Tidskrift för Finland 1976 s. 17.</ref>, joka sisälsi kahdeksantoista piispan elämäkerrat. |
||
Piispainkronikan tiedot levisivät yleisesti historiankirjoitukseen. Sitä käytti lähteenään muiden muassa historioitsija [[Johannes Messenius]] 1600-luvulla. Historioitsija [[Henrik Gabriel Porthan|H. G. Porthan]] otti 1700-luvun lopulla tehtäväkseen korjata kronikassa havaitsemiaan virheitä. Tästä sukeutui 56-osainen väitöskirja ''[[Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka|Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka huomautuksin ja asiakirjoin valaistuna]]'' (ilmestyi vuosina 1784–1788). |
Piispainkronikan tiedot levisivät yleisesti historiankirjoitukseen. Sitä käytti lähteenään muiden muassa historioitsija [[Johannes Messenius]] 1600-luvulla. Historioitsija [[Henrik Gabriel Porthan|H. G. Porthan]] otti 1700-luvun lopulla tehtäväkseen korjata kronikassa havaitsemiaan virheitä. Tästä sukeutui 56-osainen väitöskirja ''[[Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka|Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka huomautuksin ja asiakirjoin valaistuna]]'' (ilmestyi vuosina 1784–1788). |
||
Ollessaan Turun katedraalikoulun opettaja, Juusten avusti Agricolaa ainakin |
Ollessaan Turun katedraalikoulun opettaja, Juusten avusti Agricolaa ainakin [[Dauidin Psalttari|Psalttarien]] kääntämisessä. |
||
Myöhemmin tutkijat [[Jarl Gallén]], [[Herman Schück]] ja [[Erkki Lehtinen (historioitsija)|Erkki Lehtinen]] ovat osoittaneet, että Juustenin piispainkronikkaa ei, toisin kuin niin sanottua [[Palmsköldin katkelma]]a, kuitenkaan voi käyttää varhaishistorian lähteenä.<ref>Gallén, Jarl: Åbo förstörelse 1198, Historisk Tidskrift för Finland 1954; Herman Schück, Kansler och kapella regis under folkungatiden, Historisk Tidskrift 2/1963</ref><ref>Erkki Lehtinen: Suomen varhaishistorian ja ristiretkiajan kuvasta uskonpuhdistus- ja suurvalta-aikana. Historiallisia tutkimuksia LXXV, Jyväskylä 1968, s. 68.</ref> |
Myöhemmin tutkijat [[Jarl Gallén]], [[Herman Schück]] ja [[Erkki Lehtinen (historioitsija)|Erkki Lehtinen]] ovat osoittaneet, että Juustenin piispainkronikkaa ei, toisin kuin niin sanottua ''[[Palmsköldin katkelma]]a'', kuitenkaan voi käyttää varhaishistorian lähteenä.<ref>Gallén, Jarl: Åbo förstörelse 1198, Historisk Tidskrift för Finland 1954; Herman Schück, Kansler och kapella regis under folkungatiden, Historisk Tidskrift 2/1963</ref><ref>Erkki Lehtinen: Suomen varhaishistorian ja ristiretkiajan kuvasta uskonpuhdistus- ja suurvalta-aikana. Historiallisia tutkimuksia LXXV, Jyväskylä 1968, s. 68.</ref> |
||
== Huomionosoitukset == |
== Huomionosoitukset == |
||
Juustenin 500 vuotta syntymästä ajankohta motivoi säveltäjä [[Timo-Juhani Kyllönen|Timo-Juhani Kyllösen]] säveltämään oratorio-oopperan ''[[Unohdetut sankarit]]'' (''Glömda hjältar,'' 2019) jonka kantaesitys oli Turun tuomikirkossa 5. |
Juustenin 500 vuotta syntymästä ajankohta motivoi säveltäjä [[Timo-Juhani Kyllönen|Timo-Juhani Kyllösen]] säveltämään oratorio-oopperan ''[[Unohdetut sankarit]]'' (''Glömda hjältar,'' 2019) jonka kantaesitys oli Turun tuomikirkossa 5. helmikuuta 2020. Se kertoo diplomaattisen lähetystön dramaattisesta matkasta Venäjällä vuosina 1569–1571, jonka aikana puolet lähetystöstä menehtyi. |
||
== Lähteet == |
== Lähteet == |
||
Rivi 74: | Rivi 74: | ||
{{Turun ja Suomen arkkipiispat}} |
{{Turun ja Suomen arkkipiispat}} |
||
{{Viipurin ja Porvoon piispat}} |
{{Viipurin ja Porvoon piispat}} |
||
{{Auktoriteettitunnisteet}} |
|||
{{auktoriteettitunnisteet}} |
|||
⚫ | |||
⚫ | |||
[[Luokka:Viipurin piispat 1554–1723]] |
[[Luokka:Viipurin piispat 1554–1723]] |
||
[[Luokka:Kronikoitsijat]] |
[[Luokka:Kronikoitsijat]] |
Versio 28. kesäkuuta 2023 kello 15.49
Paavali Juusten | |
---|---|
Paavali Juustenin aatelisvaakuna |
|
Turun katedraalikoulun rehtori | |
1548
|
|
Viipurin piispa | |
1554–1563
|
|
Seuraaja | Canutus Johannis |
Turun piispa | |
1563–1575
|
|
Edeltäjä | Pietari Follingius |
Seuraaja | Ericus Erici Sorolainen |
Henkilötiedot | |
Syntynyt | n. 1516–1520 Juustila, Viipurin pitäjä |
Kuollut | 22. elokuuta 1575 Turku |
Puoliso | Anna Sigfridintytär |
Lapset | Pietari Paavalinpoika Juusten |
Muut tiedot | |
Uskonto | luterilaisuus |
Paulus Petri (Paavali) Juusten (ruots. Paul (Påvel) Pedersson Juusten; n. 1516–1520 Juustila, Viipurin pitäjä – 22. elokuuta 1575 Turku) oli Viipurin ja Turun piispa, Turun katedraalikoulun rehtori ja Ruotsin kuninkaan Juhana III:n lähettiläs. Hän kirjoitti kirkkohistoriallisen Juustenin piispainkronikan. Juusten aateloitiin vuonna 1572.
Elämä
Juusten kävi Viipurin latinakoulun. Vanhemmat, porvari Pietari Juusten ja hänen vaimonsa Anna, omistivat talon Viipurissa dominikaaniluostarin lähellä, kadulla, joka kaupungin Neuvostoliitolle luovuttamiseen saakka kantoi nimeä Juusteninkatu.[1] Juustenin isä kuoli 1530 ja äiti muutama vuosi myöhemmin. Orvoksi jäätyään Juusten siirtyi 1536 jatkamaan koulunkäyntiä Turkuun, missä opettajana oli Wittenbergissä opiskellut Thomas Keijoi. Parin vuoden opiskelun jälkeen Juusten pääsi piispa Martti Skytten esilukijaksi (lat. lector mensae) ja Turun koulun apuopettajaksi. Piispa Skytte vihki Juustenin papiksi vuonna 1540, jo ennen säädettyä 24 vuoden ikää, jotta tätä ei otettaisi valtion palvelukseen. Juusten lähetettiin vuonna 1541 hoitamaan Viipurin koulun rehtorin tointa. Vuonna 1543 hänet lähetettiin Saksaan Wittenbergin yliopistoon, missä hän kuunteli muun muassa Martti Lutherin, Philipp Melanchthonin ja Johannes Bugenhagenin luentoja. Kolmen vuoden kuluttua opiskelun keskeytti Schmalkaldenin sota. Juusten vietti talven muun muassa Magdeburgissa, mahdollisesti Melanchthonin seurassa, ja matkusti keväällä 1547 Rostockin kautta Königsbergiin ja kuunteli siellä kesän yliopiston professoreiden luentoja. Syksyllä Juusten palasi Suomeen.[1]
Paavali Juusten nimitettiin Mikael Agricolan jälkeen Turun katedraalikoulun rehtoriksi vuonna 1548. Hän toimi tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1553 ja 1554. Vuonna 1554 hänet nimitettiin Viipurin ensimmäiseksi piispaksi ja vuonna 1563 Turun piispaksi.
Juhana III nimitti Juustenin vuonna 1569 rauhanlähettilääksi Venäjälle, tehtävänään neuvotella rauhanehdoista Ruotsin ja Venäjän välillä. Neuvottelujen sijaan, Juustenin johtama valtuuskunta häpäistiin, se joutui olemaan yli kahden vuoden ajan vankina, parikymmentä valtuuskunnan jäsentä menehtyi ruttoon ja maat joutuivat 25-vuotiseen sotaan.[2] Juustenin vapauduttua kuningas Juhana III aateloi hänet vuonna 1572, mutta sukua ei ole kirjattu Ruotsin ritarihuoneelle. Vaakunakilpeensä hän maalautti puolialastoman itseään ruoskivan miehen. Juusten on haudattu Turun tuomiokirkkoon.
Perhe
Juustenin puoliso oli Anna Sigfridintytär, jonka isä oli Viipurin linnan alivouti Sigfrid Matsinpoika. Heillä oli yksi tytär ja kolme poikaa, joista yksi oli ratsumestari ja linnanvouti Pietari Paavalinpoika Juusten.[1]
Kirjallinen tuotanto
Juusten kirjoitti suomenkielisen katekismuksen (1574), kertomuksen Moskovan-matkastaan, messukirjan (1575) ja vankeuden aikana Venäjällä kirjoitetun ja julkaisematta jääneen kirkkohistoriallisen kronikan nimeltään Suomen piispainkronikka (Chronicon episcoporum finlandensium, 1570-luku). Juustenin lähteenä oli niin kutsuttu Palmsköldin katkelma 1400-luvulta[3], joka sisälsi kahdeksantoista piispan elämäkerrat.
Piispainkronikan tiedot levisivät yleisesti historiankirjoitukseen. Sitä käytti lähteenään muiden muassa historioitsija Johannes Messenius 1600-luvulla. Historioitsija H. G. Porthan otti 1700-luvun lopulla tehtäväkseen korjata kronikassa havaitsemiaan virheitä. Tästä sukeutui 56-osainen väitöskirja Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka huomautuksin ja asiakirjoin valaistuna (ilmestyi vuosina 1784–1788).
Ollessaan Turun katedraalikoulun opettaja, Juusten avusti Agricolaa ainakin Psalttarien kääntämisessä.
Myöhemmin tutkijat Jarl Gallén, Herman Schück ja Erkki Lehtinen ovat osoittaneet, että Juustenin piispainkronikkaa ei, toisin kuin niin sanottua Palmsköldin katkelmaa, kuitenkaan voi käyttää varhaishistorian lähteenä.[4][5]
Huomionosoitukset
Juustenin 500 vuotta syntymästä ajankohta motivoi säveltäjä Timo-Juhani Kyllösen säveltämään oratorio-oopperan Unohdetut sankarit (Glömda hjältar, 2019) jonka kantaesitys oli Turun tuomikirkossa 5. helmikuuta 2020. Se kertoo diplomaattisen lähetystön dramaattisesta matkasta Venäjällä vuosina 1569–1571, jonka aikana puolet lähetystöstä menehtyi.
Lähteet
- ↑ a b c Heininen, Simo: ”Juusten, Paulus”, Suomen kansallisbiografia, osa 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2. Teoksen verkkoversio.
- ↑ De Madariaga, Isabel: Iivana Julma. (Ivan the Terrible, 2006.) Suomentaja = Matti Kinnunen. Helsinki: Ajatus, 2009. ISBN 978-951-20-8111-0.
- ↑ Jarl Gallén, De engelska munkarna i Uppsala – ett katedralkloster på 1100-talet, Historisk Tidskrift för Finland 1976 s. 17.
- ↑ Gallén, Jarl: Åbo förstörelse 1198, Historisk Tidskrift för Finland 1954; Herman Schück, Kansler och kapella regis under folkungatiden, Historisk Tidskrift 2/1963
- ↑ Erkki Lehtinen: Suomen varhaishistorian ja ristiretkiajan kuvasta uskonpuhdistus- ja suurvalta-aikana. Historiallisia tutkimuksia LXXV, Jyväskylä 1968, s. 68.
Kirjallisuutta
- Heininen, Simo: Suomalaisen historiankirjoituksen synty. Tutkielma Paavali Juustenin piispainkronikasta. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 147, Helsinki, 1989. ISBN.
- Heininen, Simo: Agricolan perintö. Paulus Juustenin elämä. Edita. Helsinki, 2012. ISBN 978-951-37-5756-4.
- Juusten, Paavali: Suomen piispainkronikka. SKS:n Toimituksia 476, Helsinki, 1998. ISBN 951-717-508-6.
- Juusten, Paulus Petri: Se pyhä messu: Somen kielen ei pauin mutta pyhän euangeliumin ia christilisen seuracunnan tauan iälken. Näköispainos. Alkuteos julkaistu: Stockholmis, 1575. Toimittanut ja jälkikirjoituksella varustanut Martti Parvio. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1978. ISBN 951-717-137-4.
- Porthan, Henrik Gabriel: Valitut teokset. Alkuteos Henrik Gabriel Porthan: Paavali Juustenin Suomen piispain kronikka huomautuksin ja asiakirjoin valaistuna (osa). Julkaistiin 56:na väitöskirjana vuosina 1784–88.. Suomentanut sekä esipuheen ja johdannot kirjoittanut Iiro Kajanto. Helsinki: SKS, 1982.
- Schmidt, W. A.: Paavali Juusten. Mikael Agricolasta E. W. Pakkalaan: Suomen kirkon paimenien elämäkerrasto. Helsinki: WSOY, 1947.
Viipurin piispa 1554–1563 |
Seuraaja: Canutus Johannis |
Edeltäjä: Pietari Follingius |
Turun piispa 1563–1575 |
Seuraaja: Ericus Erici Sorolainen |
|
|
|