Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikka on pohjoisella pallonpuoliskolla sijaitseva maanosa Etelä-Amerikan pohjoispuolella, Tyynenmeren ja Atlantin valtameren välissä. Sen pinta-ala on noin 24 480 000 neliökilometriä ja asukasluku yli 530 miljoonaa. Se on Aasian ja Afrikan jälkeen kolmanneksi suurin manner pinta-alaltaan ja Aasian, Afrikan ja Euroopan jälkeen neljänneksi suurin väkiluvultaan. Pohjois-Amerikassa on yhteensä 38 maata.
Pohjois-Amerikka | |
---|---|
Pinta-ala | 24 709 000 km² |
Väkiluku | 530 000 000 |
– väestötiheys | 22,9 as./km² |
Valtioita | 23 (luettelo valtioista) |
Kielet | englanti, espanja, ranska, intiaani- ja eskimokielet [1] |
Aikavyöhyke | UTC−10 – UTC |
Suurimmat kaupungit | New York, México, Los Angeles, Chicago, Toronto [2] |
Mantereella on kolme suurta valtiota: Kanada, Meksiko ja Yhdysvallat, jotka käsittävät suurimman osan Pohjois-Amerikkaa. Näiden lisäksi myös Keski-Amerikan ja Karibian katsotaan yleensä olevan osa Pohjois-Amerikkaa. Myös Tanskalle kuuluva Grönlanti kuuluu maantieteellisesti Pohjois-Amerikkaan.
Maantiede
muokkaa- Pääartikkeli: Pohjois-Amerikan maantiede
Pohjois-Amerikan pinta-ala on noin 24 240 000 neliökilometriä.[3]
Maanosan hallitseva vuorijono on Kordillieerit, joka ulottuu mantereen länsiosan läpi Alaskasta Keski-Amerikan kannakselle. Kordillieerit on nuori poimuvuoristo, joka kohosi Amerikan- ja Tyynenmenrenlaattojen kohdatessa. Kalliovuorilla ovat Pohjois-Amerikan korkeimmat vuoret, jotka yltävät yli neljän kilometrin korkeuteen. Yhdysvaltain itärannikon Appalakit on vanhempi vuoristo, ja se kohoaa korkeimmillaan kahteen kilometriin. Mantereen sisäosa koostuu tasangoista ja alangoista.[1] Keski-Amerikan vuoret ovat usein teräviä, ja etenkin Méxicon eteläpuolella ja Karibialla on useita aktiivisia tulivuoria.[4] Maanosan korkein kohta on Denali Alaskassa (6 194 m) ja matalin Badwaterissa Kuolemanlaaksossa (−86 m).[3]
Pohjois-Amerikan merkittävimpiä jokia ovat Missouri, Mississippi, Rio Grande ja Saint Lawrence. Yhdysvaltain ja Kanadan rajalla sijaitsevat Suuret järvet, joista suurimpana Yläjärvi; myös Kanadassa on suuria järviä, kuten Iso Karhujärvi[3]. Yhdysvaltain länsiosissa vuorijonojen välissä on aavikoita, suljettuja altaita ja suolajärviä.[1] Maanosan tunnetuin vesiputous on Niagara Yhdysvaltojen ja Kanadan rajalla.[3]
Ilmasto ja kasvillisuus
muokkaaPohjois-Amerikan ilmasto vaihtelee alueittain. Suurin osa mannerta on kosteaa, lukuun ottamatta Lounais-Yhdysvaltojen kuivaa vyöhykettä, Kalliovuorten altaita ja Koillis-Meksikoa. Tornadoja ilmenee laajalla alueella Keski-Yhdysvalloissa, ja mantereen eteläosiin kulkeutuu Karibianmereltä usein hurrikaaneja.[1] Keski-Amerikka sijaitsee tropiikissa. Alavilla alueilla ilmasto on kuumaa ja kosteaa, korkeammilla alueilla lauhkeaa.[4]
Lehtipuut viihtyvät hyvin Yhdysvaltain lauhkeissa itäosissa, Kaliforniassa kasvaa nahkealehtistä kasvillisuutta, ja Tyynenmeren rannikolla menestyvät kookkaat puulajit, kuten punapuu. Subboreaalisella alueella kasvaa subboreaalista metsää. Mantereen keskiosia peittää preeria. Pohjoisessa subboreaalisen vyöhykkeen pohjoispuolella Kanadassa ja Alaskassa on tundrakasvillisuutta. Metsissä elää muun muassa hirviä, musta- ja harmaakarhuja, ilveksiä ja majavia sekä erilaisia kauriita.[1] Keski-Amerikan kasvillisuus vaihtelee kosteiden alueiden metsistä kuivien alueiden pensaskasvillisuuteen.[4]
Historia
muokkaaEsihistoria
muokkaaPohjois-Amerikan ensimmäisten asukkaiden uskotaan olleen muinaisia aasialaisia kansoja, jotka siirtyivät Siperiasta Pohjois-Amerikkaan maanosan viimeisen jäätiköitymisvaiheen, Wisconsin-jääkauden aikana. He olivat nykyisten Amerikan alkuperäiskansojen, eskimoiden ja intiaanien esivanhempia.[5]
Eurooppalaisten saapuminen
muokkaaEnsimmäinen eurooppalaisten yritys asuttaa Uusi maailma tapahtui noin vuonna 1000 jaa., kun viikingit purjehtivat Britteinsaarilta Grönlantiin ja perustivat sinne siirtokunnan. Sieltä he jatkoivat eteenpäin Labradoriin, Baffininsaarelle ja lopulta Newfoundlandiin, minne perustettiin Vinland-niminen siirtokunta. Jostain tuntemattomasta syystä Vinland kuitenkin hylättiin vain muutaman vuoden jälkeen. Vaikka viikingit eivät ikinä palanneet Pohjois-Amerikkaan, muut eurooppalaiset kuulivat heidän saavutuksistaan. Tarinat "Uuden maailman" löytämisestä ehkä herättivät uteliaisuutta eurooppalaisissa, mutta heillä ei ollut kiinnostusta tai resursseja lähteä sinne.[6]
Ensimmäisen kerran viikinkien jälkeen Pohjois-Amerikan saavuttivat espanjalaiset, jotka nousivat vuonna 1565 maihin nykyisen Floridan St. Augustinen alueella. Samalla kun intiaanit vastustivat eurooppalaisia pyrkimyksiä kerätä maata ja valtaa tänä aikana, he joutuivat taistelemaan uusia sairauksia vastaan, jotka olivat levinneet alueelle eurooppalaisten ja Afrikasta tuotujen orjien mukana ja joille heillä ei ollut vastustuskykyä.[7]
Renessanssi, uudet kauppareitit ja uskonpuhdistus
muokkaaVuosina 1000–1650 tapahtui Euroopassa toisiinsa liittyviä kehityskulkuja, jotka antoivat Amerikan tutkimiselle ja myöhemmälle asuttamiselle sysäyksen. Niitä kehityskulkuja olivat protestanttinen uskonpuhdistus ja sen jälkeen tullut katolinen vastauskonpuhdistus, pienten valtioiden yhdistäminen suuremmiksi, renessanssi, uusi teknologia merenkulussa ja laivanrakennuksessa.[6]
Väestö ja kulttuuri
muokkaaVäestö
muokkaaPohjois-Amerikassa asui vuonna 2000 noin 462 miljoonaa ihmistä, joka on kahdeksan prosenttia koko maailman väestöstä. Suurin väestöryhmä ovat eurooppalaisten uudisasukkaiden jälkeläiset, jotka ovat enemmistönä Yhdysvalloissa, Kanadassa ja joissakin Keski-Amerikan maissa. Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisiä on määrällisesti eniten Yhdysvalloissa ja suhteellisesti enemmistönä Belizessä ja joillain Karibian saarilla, kuten Haitilla. Maanosan alkuperäisasukkaita ovat intiaanit ja eskimot. Intiaaneja asuu suhteellisesti eniten Meksikossa ja muualla Väli-Amerikassa. Karibian intiaanit ovat jo kadonneet.[8]
Kielet
muokkaaPohjois-Amerikan puhutuimmat kielet ovat englanti ja espanja. Jonkin verran puhutaan myös ranskaa ja hollantia sekä alkuperäisväestön eri intiaanikieliä.[1][4] Maanosan pohjoisosissa puhutaan lisäksi eskimokieliä.[9]
Uskonnot
muokkaaKristinusko on Pohjois-Amerikan suurin uskonto. Englanninkielisistä kristityistä suurin osa on protestantteja, ja espanjan- ja ranskankielisistä roomalaiskatolisia. Osa eurooppalaisperäisestä väestöstä on idän ortodokseja tai juutalaisia. Inuiteilla on omat perinteiset šamaaniuskontonsa, haitilaisilla afrikkalaisperäinen voodoo ja kuubalaisilla santeria.[8]
Maat ja alueet
muokkaaItsenäiset valtiot
muokkaaMaa tai alue | Pinta-ala (km²) |
Asukasluku (arvio 7/2005) |
Väestötiheys (as./km²) |
Pääkaupunki | Valtiomuoto | Viralliset kielet | Valuutta |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Pohjois-Amerikka | |||||||
9 984 670 | 32 805 041 | 3,3 | Ottawa | perustuslaillinen monarkia | ranska, englanti | Kanadan dollari | |
1 972 550 | 106 202 903 | 53,8 | México | liittotasavalta | espanja | Meksikon peso | |
9 826 630 | 308 651 528 | 31,4 | Washington | liittovaltio | englanti (de facto) | Yhdysvaltain dollari | |
Karibianmaat | |||||||
443 | 68 722 | 155,1 | St. John’s | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Itä-Karibian dollari | |
389 | 117 534 | 302,1 | Kingstown | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Itä-Karibian dollari | |
5 128 | 1 088 644 | 212,3 | Port of Spain | tasavalta | englanti | Trinidadin ja Tobagon dollari | |
10 991 | 2 731 832 | 248,6 | Kingston | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Jamaikan dollari | |
110 860 | 11 346 670 | 102,4 | Havanna | tasavalta | espanja | Kuuban peso, Kuuban vaihdettava peso | |
261 | 38 958 | 149,3 | Basseterre | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Itä-Karibian dollari | |
616 | 166 312 | 270,0 | Castries | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Itä-Karibian dollari | |
13 940 | 301 790 | 21,6 | Nassau | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Bahaman dollari | |
431 | 279 254 | 647,9 | Bridgetown | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Barbadoksen dollari | |
754 | 69 029 | 91,6 | Roseau | tasavalta | englanti | Itä-Karibian dollari | |
48 730 | 8 950 034 | 183,7 | Santo Domingo | tasavalta | espanja | Dominikaanisen tasavallan peso | |
344 | 89 502 | 260,2 | St. George’s | parlamentaarinen demokratia, perustuslaillinen monarkia | englanti | Itä-Karibian dollari | |
27 750 | 8 121 622 | 292,7 | Port-au-Prince | tasavalta | ranska, haitin kreoli | Haitin gourde | |
Keski-Amerikka | |||||||
22 966 | 279 457 | 12,2 | Belmopan | perustuslaillinen monarkia, parlamentaarinen demokratia | englanti | Belizen dollari | |
51 100 | 4 016 173 | 78,6 | San José | tasavalta | espanja | Costa Rican colón | |
21 040 | 6 704 932 | 318,7 | San Salvador | tasavalta | espanja | Yhdysvaltain dollari | |
108 890 | 14 655 189 | 134,6 | Guatemala | tasavalta | espanja | quetzal | |
112 090 | 6 975 204 | 62,2 | Tegucigalpa | tasavalta | espanja | Hondurasin lempira | |
129 494 | 5 465 100 | 42,2 | Managua | tasavalta | espanja | córdoba | |
Panama sijaitsee maantieteellisesti suurimmaksi osaksi Pohjois-Amerikassa. Panaman kannaksen itäinen osa Panamasta kuuluu Etelä-Amerikkaan. |
75 420 | 3 360 474 | 38 / km² | Panama | tasavalta | espanja | Panaman balboa |
Itsehallintoalueet
muokkaaValtio | Pinta-ala (km²) | Asukasluku | Asukastiheys (km²) | Pääkaupunki | Emämaa |
---|---|---|---|---|---|
53 | 65 365 | 1 233,3 | Hamilton | ||
102 | 13 254 | 129,9 | The Valley | ||
288 | 14 006 | 246,3 | Kralendijk | ||
193 | 71 566 | 370,8 | Oranjestad | ||
13 | 1 424 | 109,5 | The Bottom | ||
21 | 3 100 | 147,6 | Oranjestad | ||
24 | 40 917 | 1 704 | Philipsburg | ||
153 | 22 643 | 148,0 | Road Town | ||
262 | 44 270 | 169,0 | George Town | ||
2 166 086 | 56 375 | 0,026 | Nuuk | ||
1 780 | 448 713 | 252,1 | Basse-Terre | ||
9 104 | 3 916 632 | 430,2 | San Juan | ||
1 100 | 432 900 | 393,5 | Fort-de-France | ||
102 | 9 341 | 91,6 | Plymouth, Brades[11] | ||
5 | |||||
430 | 20 556 | 47,8 | Cockburn Town | ||
352 | 108 708 | 308,8 | Charlotte Amalie | ||
242 | 7 012 | 29,0 | Saint-Pierre |
Lähteet
muokkaa- ↑ a b c d e f Martin, Penny & Olds, Margaret (toim.): Geographica – suuri maailmankartasto: maanosat, maat, kansat, s. 376–377. Könemann, 2003. ISBN 3-8290-2481-9.
- ↑ Largest Cities of the World - (by metro population) World Atlas. Viitattu 9.3.2014.
- ↑ a b c d Geography of North America How Stuff Works. Arkistoitu 29.5.2008. Viitattu 9.3.2014. (englanniksi)
- ↑ a b c d Martin, Penny & Olds, Margaret (toim.): Geographica – suuri maailmankartasto: maanosat, maat, kansat, s. 378–379. Könemann, 2003. ISBN 3-8290-2481-9.
- ↑ Encyclopaedia Britannica: North America britannica.com. Viitattu 24.1.2023. (englanniksi)
- ↑ a b History com Editors: Exploration of North America HISTORY. Viitattu 1.8.2022. (englanniksi)
- ↑ European colonization of North America education.nationalgeographic.org. Viitattu 25.1.2023. (englanniksi)
- ↑ a b Geography of North America: The People How Stuff Works. Arkistoitu 4.6.2008. Viitattu 9.3.2014. (englanniksi)
- ↑ Reime, Hannu: Viikon kieli: Eskimokielet Yle Ykkösaamu. 27.10.2006. Viitattu 18.12.2013.
- ↑ Fyysiseltä maantieteeltään Meksikon kaakkoisosan katsotaan kuuluvan Keski-Amerikkaan.[1][2] (Arkistoitu – Internet Archive) Poliittisessa maantieteessä Meksikoa ei kuitenkaan pidetä Keski-Amerikkaan kuuluvana.[3][4]
- ↑ Suuri osa Plymouthista, Montserrat’n de jure -pääkaupungista, tuhoutui Soufrière Hillsin tulivuoren purkauksissa vuodesta 1995 alkaen, ja monia hallituksen toimistoja siirrettiin Bradesiin.
Aiheesta muualla
muokkaaKuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Amerikka Wikimedia Commonsissa