לאון ורת – הבדלי גרסאות
מ הרחבה, קטגוריה, הורדת בעבודה |
מ ←תולדות חייו: תקלדות |
||
שורה 9: | שורה 9: | ||
הנני מתקן אפוא את כתב ההקדשה שלי:{{ש}} |
הנני מתקן אפוא את כתב ההקדשה שלי:{{ש}} |
||
לידידי לאון ורת, בשעה שהיה ילד קטן.}} |
לידידי לאון ורת, בשעה שהיה ילד קטן.}} |
||
ורת נולד ב[[רמירמון]] (Remiremont) שבחבל [[לורן]] ב[[צרפת]]. בעקבות הצטיינותו הרבה בבבית הספר נשלח ללימודים גבוהים בתיכון יוקרתי ב |
ורת נולד ב[[רמירמון]] (Remiremont) שבחבל [[לורן]] ב[[צרפת]]. בעקבות הצטיינותו הרבה בבבית הספר נשלח ללימודים גבוהים בתיכון יוקרתי ב[[פריז]], אליה הגיע בעיצומו של [[משפט דרייפוס]]. אולם עד מהרה נטש ורת את לימודיו לטובת חיי [[בוהמה]], הוא חבר לחוגי [[שמאל רדיקלי]] והכיר את הסופר ה[[אנרכיזם|אנרכיסט]] [[אוקטב מירבו]]. מירבו לקח את ורת תחת חסותו, סייע לו לפרסם את סיפוריו הראשונים ב[[כתב עת|כתבי העת]] הנחשבים ולהוציא את ספרו הראשון "הבית הלבן", לו אף כתב הקדמה. |
||
ורת היה פעיל בחוגי הפילוסופים ו[[ביקורת אמנות|מבקרי האמנות]]. הוא קידם, למשל, את ה[[פסל (מקצוע)|פסלת]] [[חנה אורלוף]] ואת אמני ה[[דאדא]] וה[[סוראליזם]]. |
ורת היה פעיל בחוגי הפילוסופים ו[[ביקורת אמנות|מבקרי האמנות]]. הוא קידם, למשל, את ה[[פסל (מקצוע)|פסלת]] [[חנה אורלוף]] ואת אמני ה[[דאדא]] וה[[סוראליזם]]. |
||
שורה 17: | שורה 17: | ||
ב-[[1917]] גילה התלהבות ראשונית מ[[מהפכת אוקטובר]], אך עם עלייתו של [[סטלין]] לשלטון מתח ביקורת על [[ברית המועצות]]. בשנת [[1924]], לאחר שחזר ממסע ב[[הודו-סין|הודו-סין הצרפתית]] ([[ויאטנם]] ו[[קמבודיה]] של ימינו) כתב רומן המבקר את ה[[קולוניאליזם]] הצרפתי וחוזה את תנועת ה[[דה-קולוניזציה]]. |
ב-[[1917]] גילה התלהבות ראשונית מ[[מהפכת אוקטובר]], אך עם עלייתו של [[סטלין]] לשלטון מתח ביקורת על [[ברית המועצות]]. בשנת [[1924]], לאחר שחזר ממסע ב[[הודו-סין|הודו-סין הצרפתית]] ([[ויאטנם]] ו[[קמבודיה]] של ימינו) כתב רומן המבקר את ה[[קולוניאליזם]] הצרפתי וחוזה את תנועת ה[[דה-קולוניזציה]]. |
||
בשנת [[1931]] נערכה לורת, שהיה אז כבן 53 היכרות עם אנטואן דה סנט-אקזופרי, שהיה אז כבן 31. סנט-אקזופרי, |
בשנת [[1931]] נערכה לורת, שהיה אז כבן 53 היכרות עם אנטואן דה סנט-אקזופרי, שהיה אז כבן 31. סנט-אקזופרי, שהתייתם מאביו בגיל צעיר, ראה בוורת דמות-אב. השניים התיידדו וחלקו זה עם זה דעות ובילויים משותפים עם משפחותיהם. סנט אקזופרי ראה בוורת "[[מצפן]] [[מוסר]]י" וורת התלהב מרוח הנעורים התוססת ומדמיונו של הטייס הצעיר. כל אחד שמר על הגות ודעות עצמאיות והם קיימו בניהם דיונים פילוסופיים שנמשכו שעות ארוכות, חלקן בטיולים בחיק הטבע וחלקם במהלך התכתבות ענפה. |
||
בשנת [[1940]], עם [[המערכה על צרפת|כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה]], נמלט סנט אקזופרי ל[[אלג'יריה]] ול[[ניו יורק]] והצטרף לחיל האוויר של [[בעלות הברית]] בעוד ורת ומשפחתו נדדו 35 ימים אל בית הקיט שלהם, שהיה בדרום צרפת, תחום שנחשב בטוח יותר בהיותו בשליטת [[צרפת של וישי]]. ורת לא יכל לכתוב לסנט אקזופרי [[מכתב]]ים, אך כתב לו ביומנו. סנט-אקזופרי כתב אף הוא מכתבים לוורת, שלא נשלחו ליעדם אלא כונסו בספר "מכתב לבן ערובה", שיצא לאור ב[[ארצות הברית]] ב-[[1943]]. ורת לא נזכר בו בשמו מפחד שיבולע לו. |
בשנת [[1940]], עם [[המערכה על צרפת|כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה]], נמלט סנט אקזופרי ל[[אלג'יריה]] ול[[ניו יורק]] והצטרף לחיל האוויר של [[בעלות הברית]] בעוד ורת ומשפחתו נדדו 35 ימים אל בית הקיט שלהם, שהיה בדרום צרפת, תחום שנחשב בטוח יותר בהיותו בשליטת [[צרפת של וישי]]. ורת לא יכל לכתוב לסנט אקזופרי [[מכתב]]ים, אך כתב לו ביומנו. סנט-אקזופרי כתב אף הוא מכתבים לוורת, שלא נשלחו ליעדם אלא כונסו בספר "מכתב לבן ערובה", שיצא לאור ב[[ארצות הברית]] ב-[[1943]]. ורת לא נזכר בו בשמו מפחד שיבולע לו. |
||
לאחר תום המלחמה נודע לוורת על העלמות מטוסו של סנט-אקזופרי ב-[[1944]]. ורת הוציא לאור |
לאחר תום המלחמה נודע לוורת על העלמות מטוסו של סנט-אקזופרי ב-[[1944]]. ורת הוציא לאור את ספרו של סנט-אקזופרי מן ה[[עיזבון]] "המצודה" והוציא ספר בשם "סנט-אקזופרי כפי שהכרתי אותו" (Saint-Exupéry, tel que je l'ai connu). |
||
==קישורים חיצוניים== |
==קישורים חיצוניים== |
גרסה מ־21:28, 22 באוגוסט 2010
לאון ורת (Léon Werth; 1878 - 1955) היה סופר פילוסוף פציפיסט ומבקר אמנות יהודי - צרפתי. ורת היה ידיד נפשו של מחבר "הנסיך הקטן", אנטואן דה סנט-אכזופרי.
תולדות חייו
תבנית:חלונית2 ורת נולד ברמירמון (Remiremont) שבחבל לורן בצרפת. בעקבות הצטיינותו הרבה בבבית הספר נשלח ללימודים גבוהים בתיכון יוקרתי בפריז, אליה הגיע בעיצומו של משפט דרייפוס. אולם עד מהרה נטש ורת את לימודיו לטובת חיי בוהמה, הוא חבר לחוגי שמאל רדיקלי והכיר את הסופר האנרכיסט אוקטב מירבו. מירבו לקח את ורת תחת חסותו, סייע לו לפרסם את סיפוריו הראשונים בכתבי העת הנחשבים ולהוציא את ספרו הראשון "הבית הלבן", לו אף כתב הקדמה.
ורת היה פעיל בחוגי הפילוסופים ומבקרי האמנות. הוא קידם, למשל, את הפסלת חנה אורלוף ואת אמני הדאדא והסוראליזם.
בעת מלחמת העולם הראשונה גויס ורת ונלחם בחפירות, הוא חזר מן החזית כפציפיסט מושבע וכתב שני רומנים בהם ביקר קשות את המלחמה. דבריו, שהתקבלו בתחילה בתרעומת, הפכו מאוחר יותר לקולו של הדור שלחם בחפירות ויצא משם מלא ביקורת על המלחמה ועל הגנרלים.
ב-1917 גילה התלהבות ראשונית ממהפכת אוקטובר, אך עם עלייתו של סטלין לשלטון מתח ביקורת על ברית המועצות. בשנת 1924, לאחר שחזר ממסע בהודו-סין הצרפתית (ויאטנם וקמבודיה של ימינו) כתב רומן המבקר את הקולוניאליזם הצרפתי וחוזה את תנועת הדה-קולוניזציה.
בשנת 1931 נערכה לורת, שהיה אז כבן 53 היכרות עם אנטואן דה סנט-אקזופרי, שהיה אז כבן 31. סנט-אקזופרי, שהתייתם מאביו בגיל צעיר, ראה בוורת דמות-אב. השניים התיידדו וחלקו זה עם זה דעות ובילויים משותפים עם משפחותיהם. סנט אקזופרי ראה בוורת "מצפן מוסרי" וורת התלהב מרוח הנעורים התוססת ומדמיונו של הטייס הצעיר. כל אחד שמר על הגות ודעות עצמאיות והם קיימו בניהם דיונים פילוסופיים שנמשכו שעות ארוכות, חלקן בטיולים בחיק הטבע וחלקם במהלך התכתבות ענפה.
בשנת 1940, עם כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה, נמלט סנט אקזופרי לאלג'יריה ולניו יורק והצטרף לחיל האוויר של בעלות הברית בעוד ורת ומשפחתו נדדו 35 ימים אל בית הקיט שלהם, שהיה בדרום צרפת, תחום שנחשב בטוח יותר בהיותו בשליטת צרפת של וישי. ורת לא יכל לכתוב לסנט אקזופרי מכתבים, אך כתב לו ביומנו. סנט-אקזופרי כתב אף הוא מכתבים לוורת, שלא נשלחו ליעדם אלא כונסו בספר "מכתב לבן ערובה", שיצא לאור בארצות הברית ב-1943. ורת לא נזכר בו בשמו מפחד שיבולע לו.
לאחר תום המלחמה נודע לוורת על העלמות מטוסו של סנט-אקזופרי ב-1944. ורת הוציא לאור את ספרו של סנט-אקזופרי מן העיזבון "המצודה" והוציא ספר בשם "סנט-אקזופרי כפי שהכרתי אותו" (Saint-Exupéry, tel que je l'ai connu).