סרגיי אחרומייב – הבדלי גרסאות
אין תקציר עריכה |
מאין תקציר עריכה |
||
שורה 4: | שורה 4: | ||
| מקום פטירה = [[מוסקבה]], [[ברית המועצות]] {{דגל|ברית המועצות}} |
| מקום פטירה = [[מוסקבה]], [[ברית המועצות]] {{דגל|ברית המועצות}} |
||
}} |
}} |
||
'''סרגיי פיודורוביץ' אחרומייב''' (ב[[רוסית]]: '''Сергей Фёдорович Ахроме́ев |
'''סרגיי פיודורוביץ' אחרומייב''' (ב[[רוסית]]: '''Сергей Фёдорович Ахроме́ев''';{{כ}} [[5 במאי]] [[1923]] – [[24 באוגוסט]] [[1991]]) היה איש [[צבא ברית המועצות|צבא]] [[ברית המועצות|סובייטי]]; [[מרשל ברית המועצות]], [[המטה הכללי הרוסי#ברית המועצות|ראש המטה הכללי]] בשנים 1984 - 1988. ב-1991 נטל חלק פעיל ב[[הפיכת ינאייב|ניסיון הפיכה בברית המועצות]]. |
||
==ביוגרפיה== |
==ביוגרפיה== |
גרסה אחרונה מ־03:02, 27 ביוני 2024
לידה |
5 במאי 1923 כפר וינרדאי שבמורדוביה, ברית המועצות |
---|---|
התאבד |
24 באוגוסט 1991 (בגיל 68) מוסקבה, ברית המועצות |
מקום קבורה |
בית הקברות טרויקורובסקויה |
מדינה |
ברית המועצות |
השכלה |
האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה |
השתייכות |
הצבא האדום |
תקופת הפעילות |
מ-1940 |
דרגה |
מרשל ברית המועצות |
פעולות ומבצעים | |
עיטורים | |
| |
סרגיי פיודורוביץ' אחרומייב (ברוסית: Сергей Фёдорович Ахроме́ев; 5 במאי 1923 – 24 באוגוסט 1991) היה איש צבא סובייטי; מרשל ברית המועצות, ראש המטה הכללי בשנים 1984 - 1988. ב-1991 נטל חלק פעיל בניסיון הפיכה בברית המועצות.
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]אחרומייב נולד בכפר וינרדאי שבמורדוביה. מגיל 14 למד בפנימיה צבאית. בשנת 1940 התנדב לצבא האדום ונשלח ללימודים בבית הספר לקציני חיל הים בלנינגרד. ביולי 1941, בעקבות התקרבות הצבא הגרמני אל העיר, הופסקו הלימודים, הוקמו יחידה לוחמת מהצוערים. אחרומייב לחם במסגרת היחידה בחזית לנינגרד עד דצמבר 1941, אז נפצע קשה באחד הקרבות. לאחר שהחלים מפציעתו, עבר קורס קצינים חיל רגלים מזורז בעיר אסטראחן. לאחר סיום הקורס לחם כמפקד מחלקה בקרב סטלינגרד ובהמשך לחם בחזית הדרומית. בקיץ 1943 מונה לקצין מבצעים בגדוד חי"ר. ביולי 1944 הועבר לשרת כסגן מפקד גדוד רובאי בחטיבת תותחים מתנעים.
לאחר המלחמה שירת כסגן מפקד ולאחר מכן מפקד גדוד תותחי סער. בשנת 1952 סיים אקדמיה צבאית של חיל שריון במוסקבה ולאחר מכן מונה למפקד רגימנט שריון. בשנת 1962 מונה למפקד דיוויזיה משוריינת. בשנת 1964 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנים 1965 - 1967 למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי. בתום הלימודים - מונה לראש מטה של ארמיית הטנקים השמינית. בשנים 1968 - 1972 פיקד על ארמיית הטנקים השביעית. ב-1972 - 1974 היה סגן מפקד הכוחות הצבאיים בהמזרח הרחוק.
בשנים 1974–1979 היה ראש אגף המבצאים במטה הכללי של ברית המועצות. בשנת 1979 מונה לסגן ראש המטה הכללי ובשנת 1984 מונה לראש המטה הכללי. אחרומייב היה בין התומכים הגדולים של פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. בתור מפקד אגף המבצעים תכנן את הפלישה ובהמשך ביקר כמה וכמה פעמים באפגניסטן וניהל את המבצעים בשטח. החלטת הדרג המדיני ב-1988 על הוצאת הכוחות הסובייטים מאפגניסטן היה אחד הגורמים העיקריים בהחלטתו של אחרומייב לפרוש מהשירות בדצמבר 1988.
לאחר פרישתו מהצבא שימש כיועצו הצבאי של נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב.
ב-19 באוגוסט 1991, בעת תחילת ניסיון הפיכה של החוגים השמרנים בשלטון הקומוניסטי, נפש אחרומייב עם משפחתו בסוצ'י. הוא לא ההיה בין הקושרים שתכננו את ההפיכה, אך כששמע עליה, החליט לחזור למוסקבה ולהצטרף אליהם. ניסיון ההפיכה לא צלח ואחרומייב העדיף להתאבד, כדי לא לעמוד למשפט. הוא שם קץ לחייו ב-23 באוגוסט במשרדו במוסקבה. נקבר בבית העלמין טרויקורובסקויה.
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- סרגיי אחרומייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
- מרשלים סובייטים
- ראשי המטה הכללי של צבאות רוסיה וברית המועצות
- שריונאים סובייטים
- אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
- מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
- מעוטרי גיבור ברית המועצות
- מקבלי עיטור לנין
- מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
- מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
- מקבלי עיטור הכוכב האדום
- מעוטרי עיטור שרנהורסט
- זוכי פרס לנין
- אנשי הצבא האדום בקרב סטלינגרד
- מתאבדים: אנשי צבא
- אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
- רוסים שנולדו ב-1923
- סובייטים שנפטרו ב-1991