Sv. Ivan Vladimir: razlika između inačica
m →top: pravopis |
m uklonjena promjena suradnika 109.93.20.54 (razgovor), vraćeno na posljednju inačicu suradnika InternetArchiveBot Oznaka: brzo uklanjanje |
||
(Nije prikazana jedna međuinačica 15 suradnika) | |||
Redak 44: | Redak 44: | ||
| mjesto smrti = |
| mjesto smrti = |
||
| datum pokopa = |
| datum pokopa = |
||
| mjesto pokopa = [[1019.]] [[Prečista Krajinska|Manastir ''Sv.Marije Krajinske'', Prečista Krajinska |
| mjesto pokopa = [[1019.]] [[Prečista Krajinska|Manastir ''Sv. Marije Krajinske'', Prečista Krajinska – Crna Gora]] |
||
| potpis = |
| potpis = |
||
| zanimanje = |
| zanimanje = |
||
Redak 52: | Redak 52: | ||
[[Datoteka:Pravoslavna katedrala svetog Ivana Vladimira u Baru.jpeg|thumb|200px|Pravoslavna [[katedrala svetog Ivana Vladimira u Baru]]]] |
[[Datoteka:Pravoslavna katedrala svetog Ivana Vladimira u Baru.jpeg|thumb|200px|Pravoslavna [[katedrala svetog Ivana Vladimira u Baru]]]] |
||
'''Sveti Ivan Vladimir''',<ref>[https://Fizdavastvo.ffri.hr/wp-content/uploads/2019/05/E-book-HR-MK-zbornik-5.pdf HRVATSKO-MAKEDONSKE KNJIŽEVNE, JEZIČNE I KULTURNE]{{Neaktivna poveznica|bot=InternetArchiveBot }}, Filozofski fakultet u Rijeci <br>"Jovan Vladimir u istočnom kršćanstvu, i kao sv. Ivan Vladimir u zapadnoj kršćanskoj tradiciji"</ref> [[crnogorski jezik|na crnogorskoj ćirilici]] |
'''Sveti Ivan Vladimir''',<ref>[https://Fizdavastvo.ffri.hr/wp-content/uploads/2019/05/E-book-HR-MK-zbornik-5.pdf HRVATSKO-MAKEDONSKE KNJIŽEVNE, JEZIČNE I KULTURNE]{{Neaktivna poveznica|bot=InternetArchiveBot }}, Filozofski fakultet u Rijeci <br>"Jovan Vladimir u istočnom kršćanstvu, i kao sv. Ivan Vladimir u zapadnoj kršćanskoj tradiciji"</ref> [[crnogorski jezik|na crnogorskoj ćirilici]] Свети Владимир, poznat i kao ''Sveti Jovan Vladimir'' i ''Sveti Vladimir Dukljanski'' (na [[grčki|grč.]] Ἰωάννης ὁ Βλαδίμηρος – ''Iōannīs o Vladimīros''; [[albanski|alb.]] ''Shën Gjon Vladimir''; [[srpski|srp.]] i [[makedonski|mak.]] Јован Владимир; [[bugarski|bug.]] Иван Владимир – Йоан Владимир) [[duklja|dukljanski]] je [[knez]], [[crnogorci|crnogorski]] [[svetac]], štovan ne samo među [[Crnogorci]]ma, već i diljem [[Jugoistočna Europa|Jugoistočne Europe]] te [[katolik|katolicima]] i [[muslimani]]ma u [[Crna Gora|Crnoj Gori]].<ref name="Vujičić"> [http://www.montenegrina.net/pages/pages1/istorija/duklja/sveti_vladimir_dukljanski.htm Dr. Rajko Vujičić: Sveti Vladimir Dukljanski]</ref> Moći Sv. Vladimira se sada nalaze u [[Tirana|Tirani]] pod zaštitom [[Albanska pravoslavna crkva|autokefalne Albanske pravoslavne crkve]]. |
||
U vrelima se je prvo spominjao kao sv. Vladimir. Nakon što je [[kršćanstvo u 1381.|1381.]] godine albanski plemić [[Karlo Topija]] obnovio [[crkva sv. Ivana Krstitelja u Elbasanu|crkvu sv. Ivana Krstitelja]] u Elbasanu kamo su pohranjene relikvije sv. Vladimira, sv. Vladimir spominje se i kao sv. Ivan Vladimir.<ref>[https://sveci.net/index.php/component/content/article/2-uncategorised/3671-sveti-ivan-vladimir ''Sveti Ivan Vladimir''], Sveci.net. Pristupljeno 23. kolovoza 2019.</ref> |
U vrelima se je prvo spominjao kao sv. Vladimir. Nakon što je [[kršćanstvo u 1381.|1381.]] godine albanski plemić [[Karlo Topija]] obnovio [[crkva sv. Ivana Krstitelja u Elbasanu|crkvu sv. Ivana Krstitelja]] u Elbasanu kamo su pohranjene relikvije sv. Vladimira, sv. Vladimir spominje se i kao sv. Ivan Vladimir.<ref>[https://sveci.net/index.php/component/content/article/2-uncategorised/3671-sveti-ivan-vladimir ''Sveti Ivan Vladimir''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20190823194208/https://sveci.net/index.php/component/content/article/2-uncategorised/3671-sveti-ivan-vladimir |date=23. kolovoza 2019. }}, Sveci.net. Pristupljeno 23. kolovoza 2019.</ref> |
||
== Beatifikacija i kanoniziranje == |
== Beatifikacija i kanoniziranje == |
||
Redak 71: | Redak 71: | ||
Prema nekim još nepotvrđenim dokumentima u ''[[Monumenta Montenegrina|Monumenti Montenegrini]]'', [[Kanonizacija|kanonizirala]] je Vladimira kao sveca tada jedinstvene [[Crkva|Crkve]], [[1019.]] godine [[Carigradska patrijaršija]]. |
Prema nekim još nepotvrđenim dokumentima u ''[[Monumenta Montenegrina|Monumenti Montenegrini]]'', [[Kanonizacija|kanonizirala]] je Vladimira kao sveca tada jedinstvene [[Crkva|Crkve]], [[1019.]] godine [[Carigradska patrijaršija]]. |
||
Najpouzdaniji podatci |
Najpouzdaniji podatci – najvećim dijelom podudarni s [[bizant]]skim i drugim referentnim izvorima, o Vladimiru, konkretno o početcima njegovoga [[kult]]a u Duklji, su u ''[[Ljetopis popa Dukljanina|Ljetopisu popa Dukljanina]]'' (poznatom i kao ''Kraljevstvo Slavena'' ili ''Sclavorum Regnum''), [[crnogorska povijest|koji je i prva napisana crnogorska povijest]]. |
||
Autentičnost ''Ljetopisa'' u djelu o [[duklja|povijesti dukljanske države]] potvrđuje i opservacija koju je u drugom kontekstu pomenuo srpski [[znanstvenik]] N. Banašević. On primjećuje da se prema ''Ljetopisu'' knez Vladimir [[pričest|pričeštio]] [[kruh]]om i [[vino]]m. Takav način pričesta je u [[katolička crkva|katoličkoj crkvi]] trajao do [[12. stoljeće|12. st.]] a od tada samo kruhom. |
Autentičnost ''Ljetopisa'' u djelu o [[duklja|povijesti dukljanske države]] potvrđuje i opservacija koju je u drugom kontekstu pomenuo srpski [[znanstvenik]] N. Banašević. On primjećuje da se prema ''Ljetopisu'' knez Vladimir [[pričest|pričeštio]] [[kruh]]om i [[vino]]m. Takav način pričesta je u [[katolička crkva|katoličkoj crkvi]] trajao do [[12. stoljeće|12. st.]] a od tada samo kruhom. |
||
Redak 81: | Redak 81: | ||
== Širenje kulta == |
== Širenje kulta == |
||
<gallery> |
<gallery> |
||
Datoteka:Saint Jovan Vladimir (Ardenica).jpg|''Sv. Vladimir u [[albanci|albanskom]] |
Datoteka:Saint Jovan Vladimir (Ardenica).jpg|''Sv. Vladimir u [[albanci|albanskom]] Manastiru Ardenica, također je svetac i zaštitnik grada [[Drač]]a'' |
||
Datoteka:Saint Jovan Vladimir (Akolouthia 1690).PNG|''Sv. Vladimir u [[grci|grčkoj]] hagiografiji tiskanoj [[1690.]] godine'' |
Datoteka:Saint Jovan Vladimir (Akolouthia 1690).PNG|''Sv. Vladimir u [[grci|grčkoj]] hagiografiji tiskanoj [[1690.]] godine'' |
||
Datoteka:Saint Jovan Vladimir, Lozen Monastery.jpg|''Sv. Jovan u [[bugari|bugarskom]] Manastiru Lozen prikazan kao "car bugarski"'' |
Datoteka:Saint Jovan Vladimir, Lozen Monastery.jpg|''Sv. Jovan u [[bugari|bugarskom]] Manastiru Lozen prikazan kao "car bugarski"'' |
||
Datoteka:Freska kršetenje Srba u Lazarii, Biograd.jpg|Freska kršetenja Srba, [[Crkva cara Lazara na Zvjezdari]]. Prikazan je Sveti Vladimir kojeg [[Daniele Farlati]] u knjizi [[Illyricum sacrum]] zove: ''Vladimiri regis serblorum''. |
Datoteka:Freska kršetenje Srba u Lazarii, Biograd.jpg|Freska kršetenja Srba, [[Crkva cara Lazara na Zvjezdari]]. Prikazan je Sveti Vladimir kojeg [[Daniele Farlati]] u knjizi [[Illyricum sacrum]] zove: ''Vladimiri regis serblorum''.<ref>{{Cite book |last=Farlati |first=Daniele |title=Illyricum sacrum, VII, str. 437, lijevi stubac pri dnu stranice |year=1817 |url=https://books.google.rs/books?id=z1zLr_T1esUC&printsec=frontcover&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false}}</ref> |
||
Datoteka:Spomenik kralju Vladimiru u Baru.jpg|Spomenik svetom kralju Vladimiru u Baru, zaštitniku grada |
Datoteka:Spomenik kralju Vladimiru u Baru.jpg|Spomenik svetom kralju Vladimiru u Baru, zaštitniku grada |
||
</gallery> |
</gallery> |
||
Redak 90: | Redak 90: | ||
Kao čudotvorac je Sv. Vladimir poznat u [[Albanija|Albaniji]] i [[Makedonija|Makedoniji]], dok se na [[freska |
Kao čudotvorac je Sv. Vladimir poznat u [[Albanija|Albaniji]] i [[Makedonija|Makedoniji]], dok se na [[freska]]ma i [[ikona]]ma u [[Bugarska|Bugarskoj]] spominje<ref> [http://www.pravoslavieto.com/life/05.22_sv_Joan-Vladimir.htm U bugarskom izvorniku: "Св. Йоан Владимир, цар български"]</ref> kao “[[car]] [[bugari|bugarski]]” (''sic!''). |
||
U [[Srbija|Srbiji]] tek su u novije vrijeme doznali za Sv. Vladimira |
U [[Srbija|Srbiji]] tek su u novije vrijeme doznali za Sv. Vladimira – nema u tamošnjim [[manastir]]ima niti jedne njegove freske ili ikone, niti je u [[srbi|srpskom narodu]] ranije postojalo bilo kakvo predanje o njemu, niti ga spominje [[srpska književnost|srpska sredovjekovna književnost]]. |
||
* '''[[Sveti Vladimir#Falisifikati i tumačenja|O falsificiranjima i tumačenjima životopisa Sv. Vladimira]]''' |
* '''[[Sveti Vladimir#Falisifikati i tumačenja|O falsificiranjima i tumačenjima životopisa Sv. Vladimira]]''' |
||
Redak 102: | Redak 102: | ||
[[10. stoljeće|Na samom koncu 10. stoljeća]] Vladimir je vladar [[Duklja|Duklje]], koja se tada prostirala [[Boka kotorska|od Boke kotorske]] [[Bojana|do rijeke Bojane]]. Vladimir je vladao i Duklji susjednim oblastima što [[Ivan Skilica]] opisuje kao "Trimalijom i obližnjim oblastima Srbije".<ref>Skilica, općenito nenaklonjen [[Slaveni]]ma, kaže da je Vladimir bio ''čovjek pravičan i miroljubiv i pun vrline''.</ref> Prema nekim povijesnim dokumentima prvi puta objavljenim [[2001.]] – [[2009.]] u zborniku ''[[Monumenta Montenegrina]]'', Vladimirova je [[titula]] možda bila ''kralj Dalmacije''. |
[[10. stoljeće|Na samom koncu 10. stoljeća]] Vladimir je vladar [[Duklja|Duklje]], koja se tada prostirala [[Boka kotorska|od Boke kotorske]] [[Bojana|do rijeke Bojane]]. Vladimir je vladao i Duklji susjednim oblastima što [[Ivan Skilica]] opisuje kao "Trimalijom i obližnjim oblastima Srbije".<ref>Skilica, općenito nenaklonjen [[Slaveni]]ma, kaže da je Vladimir bio ''čovjek pravičan i miroljubiv i pun vrline''.</ref> Prema nekim povijesnim dokumentima prvi puta objavljenim [[2001.]] – [[2009.]] u zborniku ''[[Monumenta Montenegrina]]'', Vladimirova je [[titula]] možda bila ''kralj Dalmacije''. |
||
U kompliciranim vanjskopolitičkim uvjetima Vladimir je bezuspješno nastojao sklopiti sporazum s [[Bizant |
U kompliciranim vanjskopolitičkim uvjetima Vladimir je bezuspješno nastojao sklopiti sporazum s [[Bizant]]om protivu [[car]]a [[Samuilo|Samuila]]. To je izazvalo bijes Samuilov, pa je [[997.]] godine poslao vojsku na Duklju. |
||
Do sukoba je došlo na [[Bojana|rijeci Bojani]] i [[Dukljani]] su poraženi. Vladimir je zarobljen i odveden u Samuilov [[dvor]] na [[Prespa|Prespi]]. |
Do sukoba je došlo na [[Bojana|rijeci Bojani]] i [[Dukljani]] su poraženi. Vladimir je zarobljen i odveden u Samuilov [[dvor]] na [[Prespa|Prespi]]. |
||
Redak 108: | Redak 108: | ||
[[Datoteka:Краљу Владимиру секу главу (1016).jpg|minijatura|''Ubojstvo Sv. Vladimira (prikaz iz 19. st.)'']] |
[[Datoteka:Краљу Владимиру секу главу (1016).jpg|minijatura|''Ubojstvo Sv. Vladimira (prikaz iz 19. st.)'']] |
||
''[[Ljetopis popa Dukljanina]]'' donosi izvješće da se Vladimiru u okovima neprekidno [[molitva|molio]], te da mu se prikazao |
''[[Ljetopis popa Dukljanina]]'' donosi izvješće da se Vladimiru u okovima neprekidno [[molitva|molio]], te da mu se prikazao [[anđeo]] koji mu proriče skoro oslobođenje, ali i [[mučenik|mučeničku]] [[smrt]]. |
||
Samuilova kćer, lijepa [[princeza]] [[Kosara]], obratila se ocu za milost. Ona se zaljubila u dukljanskoga kneza i uz Samouilovu suglasnost su se Vladimir i Kosara ubrzo vjenčali. |
Samuilova kćer, lijepa [[princeza]] [[Kosara]], obratila se ocu za milost. Ona se zaljubila u dukljanskoga kneza i uz Samouilovu suglasnost su se Vladimir i Kosara ubrzo vjenčali. |
||
Redak 124: | Redak 124: | ||
''[[Ljetopis popa Dukljanina]]'' (''Glava XXXVI''.) o tome što se zbilo nakon Vladimirove pogibije (''[[crnogorski|citat na crnogorskom]]''): |
''[[Ljetopis popa Dukljanina]]'' (''Glava XXXVI''.) o tome što se zbilo nakon Vladimirove pogibije (''[[crnogorski|citat na crnogorskom]]''): |
||
{{citat|... Glava mu je odsječena [[22. svibnja|22. maja]]. [[Episkop]]i pak uzmu njegovo tijelo i |
{{citat|... Glava mu je odsječena [[22. svibnja|22. maja]]. [[Episkop]]i pak uzmu njegovo tijelo i pokopaju ga u istoj crkvi uz himne i pohvale. A da bi Gospod obznanio zasluge blaženog mučenika Vladimira, mnogi mučeni raznim slabostima, pošto su ušli u crkvu i molili se kod njegovog groba, ozdrave. Noću, pak, svi su tamo vidjeli božansku svjetlost kao da je gorjelo mnoštvo svijeća. Žena blaženog Vladimira plakala je velikim plačem, više nego što se može iskazati, mnogo dana. Gledajući, pak, car čudesna djela koja Bog tamo činjaše, dosta se uplaši i naveden kajanjem, dozvoli svojoj rođaci da uzme njegovo tijelo i odnese...}}<ref name="Ljetopis"> [http://www.montenegrina.net/pages/pages1/istorija/duklja/ljetopis_pop_dukljanina_latinicna_redakcija.htm ''Ljetopis popa Dukljanina (Glava XXXVI.)'', na crnogorskom jeziku]</ref> |
||
=== Pokop === |
=== Pokop === |
||
[[Datoteka:Prečista Krajinska (cropped).jpg|mini|250px|desno|[[Prečista Krajinska|''Prečista Krajinska, jedan od centara Dukljanskoga Kraljevstva, mjesto prvotnog pokopa Sv. Vladimira'']]]] |
[[Datoteka:Prečista Krajinska (cropped).jpg|mini|250px|desno|[[Prečista Krajinska|''Prečista Krajinska, jedan od centara Dukljanskoga Kraljevstva, mjesto prvotnog pokopa Sv. Vladimira'']]]] |
||
Godine [[1019.]] prenijete su Vladimirove moći [[Prečista Krajinska|u samostan ''Sv. Marije Krajinske'']] |
Godine [[1019.]] prenijete su Vladimirove moći [[Prečista Krajinska|u samostan ''Sv. Marije Krajinske'']], na padinama crnogorske planine Rumije, iznad [[Skadarsko jezero|Skadarskoga jezera]]. |
||
''Pop Dukljanin'' dalje opisuje: |
''Pop Dukljanin'' dalje opisuje: |
||
Redak 138: | Redak 138: | ||
=== Čuda nakon ubojstva === |
=== Čuda nakon ubojstva === |
||
''[[Ljetopis popa Dukljanina]]'' u [[hagiografija|hagiografiji]] o Vladimiru izvješćuje i o brzoj smrti pri pokušaju zauzeća [[Drača]] ubojice Vladislava. To je, uz čuda na Vladimirovu [[grob]]u, moguće zametak [[kult]]a: ubojica je kažnjen djelovanjem svečevih moći. K tome je doprinijela i činjenica da je od istog ubojice stradao i [[car]] Radomir, sin [[Samuilo |
''[[Ljetopis popa Dukljanina]]'' u [[hagiografija|hagiografiji]] o Vladimiru izvješćuje i o brzoj smrti pri pokušaju zauzeća [[Drača]] ubojice Vladislava. To je, uz čuda na Vladimirovu [[grob]]u, moguće zametak [[kult]]a: ubojica je kažnjen djelovanjem svečevih moći. K tome je doprinijela i činjenica da je od istog ubojice stradao i [[car]] Radomir, sin [[Samuilo]]v. |
||
Kod Popa Dukljanina se nalazi opis [[William Shakespeare|shakespeareovske scene]]: Vladislavu pričini se pred Dračem naoružani knez Vladimir, pa u smrtnom strahu uzvikne: "Pritrčite, moji [[vitez]]ovi, pritrčite i zaštitite me jer će me Vladimir ubiti". [[Ivan Skilica]] donosi vijest da pade Vladislav "kad se zametnu borba", ali ne objašnjava od koga je bio pogođen. |
Kod Popa Dukljanina se nalazi opis [[William Shakespeare|shakespeareovske scene]]: Vladislavu pričini se pred Dračem naoružani knez Vladimir, pa u smrtnom strahu uzvikne: "Pritrčite, moji [[vitez]]ovi, pritrčite i zaštitite me jer će me Vladimir ubiti". [[Ivan Skilica]] donosi vijest da pade Vladislav "kad se zametnu borba", ali ne objašnjava od koga je bio pogođen. |
||
=== Moći === |
=== Moći === |
||
Kada je Dukljansko Kraljevstvo bilo potpuno razoreno pred naletom [[Srbi|Srba]], [[1215.]] godine moći Sv. Vladimira |
Kada je Dukljansko Kraljevstvo bilo potpuno razoreno pred naletom [[Srbi|Srba]], [[1215.]] godine moći Sv. Vladimira prenesene su iz ''[[Prečista Krajinska|Sv. Marije Krajinske]]'' u [[Drač]] ([[Albanija]]). |
||
{{citat|Okolnosti pod kojima je to urađeno nijesu jasne. Pretpostavlja se da se to zbilo pri kraju vladavine osnivača [[Epirska Despotovina|Epirske despotovine]], [[Mihailo I. Anđeo|Mihaila I. Anđela]] ([[1215.]]); pošto je u [[križari|krstaškom napadu]] razoren i izdijeljen [[Bizant]], Mihailo se javlja s idejom obnavljanja carstva i radi na učvršćivanju svojih pozicija, pa se može opravdano pretpostaviti da je koristio i Vladimirov [[kult]].}}<ref name="Radojević"/> |
{{citat|Okolnosti pod kojima je to urađeno nijesu jasne. Pretpostavlja se da se to zbilo pri kraju vladavine osnivača [[Epirska Despotovina|Epirske despotovine]], [[Mihailo I. Anđeo|Mihaila I. Anđela]] ([[1215.]]); pošto je u [[križari|krstaškom napadu]] razoren i izdijeljen [[Bizant]], Mihailo se javlja s idejom obnavljanja carstva i radi na učvršćivanju svojih pozicija, pa se može opravdano pretpostaviti da je koristio i Vladimirov [[kult]].}}<ref name="Radojević"/> |
||
Redak 153: | Redak 153: | ||
[[Datoteka:Saints Marina and Jovan Vladimir.jpg|minijatura|''Sv. Marina i Sv. Vladimir, [[ikona]] iz [[1711.]] u [[makedonci|makedonskom]] Manastiru Sv. Nauma u Ohridu'']] |
[[Datoteka:Saints Marina and Jovan Vladimir.jpg|minijatura|''Sv. Marina i Sv. Vladimir, [[ikona]] iz [[1711.]] u [[makedonci|makedonskom]] Manastiru Sv. Nauma u Ohridu'']] |
||
Svečeve su moći pohranjene u ''Manastir [[Ivan Krstitelj|Svetog Jovana]]'' u [[Elbasanski okrug|Elbasanu]]. Crkva elbasanskoga manastira je porušena od zemljotresa i [[albanci|Albanski]] je [[plemić]] [[Karl Thopia]] [[1381.]] godine obnovio. Od toga se razdoblja Sv. Vladimir |
Svečeve su moći pohranjene u ''Manastir [[Ivan Krstitelj|Svetog Jovana]]'' u [[Elbasanski okrug|Elbasanu]]. Crkva elbasanskoga manastira je porušena od zemljotresa i [[albanci|Albanski]] je [[plemić]] [[Karl Thopia]] [[1381.]] godine obnovio. Od toga se razdoblja Sv. Vladimir spominje i kao Sv. Jovan Vladimir (''Jovan = [[hrvatski|hrv.]] Ivan''), jer su [[Sveti Ivan Krstitelj|Sv. Ivanu Krstitelju]] i Sv. Vladimiru odrubljene [[glava|glave]]. |
||
Moći Sv. Vladimira su do [[1995.]] godine bile u crkvi u Elbasanu a od tada [[Tirana|u Sabornoj crkvi u Tirani]], gdje je sjedište [[autokefalnost|autokefalne]] [[Albanska pravoslavna Crkva|Albanske pravoslavne crkve]]. |
Moći Sv. Vladimira su do [[1995.]] godine bile u crkvi u Elbasanu a od tada [[Tirana|u Sabornoj crkvi u Tirani]], gdje je sjedište [[autokefalnost|autokefalne]] [[Albanska pravoslavna Crkva|Albanske pravoslavne crkve]]. |
||
=== Prikazivanje sveca === |
=== Prikazivanje sveca === |
||
Sv. Vladimir se na [[ikona |
Sv. Vladimir se na [[ikona]]ma, [[ikonostas]]ima i [[freska]]ma po pravilu prikazuje kako u lijevoj ruci drži odrubljenu glavu a u desnoj [[križ]]. No, ne uvijek: u ''Manastiru Sv. Nauma'' u Ohridu, koji je pod ingerencijom [[MPC|Makedonske pravoslvane crkve]], na ikoni iz [[1711.]] Vladimir je prikazan bez glave u rukama, skupa sa [[Sveta Marina|Svetom Marinom]]. |
||
[[Ktitor |
[[Ktitor]]ski zapisi na crkvi ''Sv. Jovana'' u ''Elbasanu'' su na tri [[jezik]]a – [[Južnoslavenski jezici|slavenskom]], [[grčki|grčkom]] i [[latinski|latinskom]]. |
||
== Križ Sv. Vladimira == |
== Križ Sv. Vladimira == |
||
Redak 170: | Redak 170: | ||
[[Pavao Ritter Vitezović]], [[hrvatska književnost|hrvatski književnik]] tiskao je [[1705.]] godine u [[Zagreb]]u knjigu ''Vita et martyrium B. Vladimiri, Croatiae regis'' (''Život i mučeništvo blaženog Vladimira, kralja Hrvatske'') u kojoj žali "što je legenda o Sv. Vladimiru, kralju [[Crvena Hrvatska|Crvene Hrvatske]], ostala [[narod|puku]] [[Bijela Hrvatska|Bijele Hrvatske]] slabo poznata, te ga samo [[pravoslavna crkva|grčka crkva]] slavi"<ref>[http://infoz.ffzg.hr/historiografija/Pregled_Clanka.aspx?ClanakID=6734 Fra Hrvatin Gabrijel Jurišić, ''Pavao Vitezović kao latinist (Osvrt na neka Vitezovićeva latinska djela)'']</ref> |
[[Pavao Ritter Vitezović]], [[hrvatska književnost|hrvatski književnik]] tiskao je [[1705.]] godine u [[Zagreb]]u knjigu ''Vita et martyrium B. Vladimiri, Croatiae regis'' (''Život i mučeništvo blaženog Vladimira, kralja Hrvatske'') u kojoj žali "što je legenda o Sv. Vladimiru, kralju [[Crvena Hrvatska|Crvene Hrvatske]], ostala [[narod|puku]] [[Bijela Hrvatska|Bijele Hrvatske]] slabo poznata, te ga samo [[pravoslavna crkva|grčka crkva]] slavi"<ref>[http://infoz.ffzg.hr/historiografija/Pregled_Clanka.aspx?ClanakID=6734 Fra Hrvatin Gabrijel Jurišić, ''Pavao Vitezović kao latinist (Osvrt na neka Vitezovićeva latinska djela)'']</ref> |
||
[[Carigradska patrijaršija|Grčka crkva]] tj. ''Kozma'', [[drač]]ki [[mitropolit]] je [[1690.]] godine napisao [[životopis]] (''akolutiju'') Sv. Vladimira koji je kasnije tiskan u [[Venecija|Veneciji]], no i on je, poput Vitezovićevih poetskih tumačenja povijesti, pun netočnosti; primjerice, grčki životopis Vladimirov navodi da je on bio sin [[Stefan Nemanja|srpskog župana Nemanje]] koji je rođen [[1116.]] godine |
[[Carigradska patrijaršija|Grčka crkva]] tj. ''Kozma'', [[drač]]ki [[mitropolit]] je [[1690.]] godine napisao [[životopis]] (''akolutiju'') Sv. Vladimira koji je kasnije tiskan u [[Venecija|Veneciji]], no i on je, poput Vitezovićevih poetskih tumačenja povijesti, pun netočnosti; primjerice, grčki životopis Vladimirov navodi da je on bio sin [[Stefan Nemanja|srpskog župana Nemanje]] koji je rođen [[1116.]] godine – točno stoljeće po Vladimirovoj smrti! |
||
Kako primjećuje [[austrija|austrijski]] [[povjesničar]] i [[slavistika|slavist]] S. Hafner, sinovi [[Stefan Nemanja|velikog župana Nemnaje, koga su Srbi kanonizirali kao Sv. Simeona "Mirotočivog"]] a koji je do [[1189.]] godine '''[[Dukljansko kraljevstvo#Slom|razorio dukljansku državu]]''' |
Kako primjećuje [[austrija|austrijski]] [[povjesničar]] i [[slavistika|slavist]] S. Hafner, sinovi [[Stefan Nemanja|velikog župana Nemnaje, koga su Srbi kanonizirali kao Sv. Simeona "Mirotočivog"]] a koji je do [[1189.]] godine '''[[Dukljansko kraljevstvo#Slom|razorio dukljansku državu]]''' – [[Rastko Nemanjić|Rastko Nemanjić]] i [[Stefan Prvovjenčani]], [[SPC|utemljeitelj Srpske crkve]] i prvi srpski kralj, "svim su raspoloživim sredstvima državne i vjerske promidžbe" suprotstavili ukorijenjenoj "[[Dukljansko Kraljevstvo|državnoj, kulturnoj i dinastičkoj misli Zete]], kako bi se za Stefana Nemanju u [[kult]]u i historiografiji stvorilo ono isto što je za Vladimira u Zeti bila već tradicija".<ref>Dr. Stanislav Hafner, ''Studien zur altserbischen dynastischen historiographie'', [[München]], [[1964.]], str. 50-53.</ref> |
||
[[SPC|Srpska pravoslavna crkva]] je tek [[1861.]] godine u listu ''Srbljak'' (zbornik ''Mesecoslov'') objavila službenu molitvenu pjesmu o Sv. Vladimiru, što bjelodano svjedoči da ga do toga vremena i nije slavila. |
[[SPC|Srpska pravoslavna crkva]] je tek [[1861.]] godine u listu ''Srbljak'' (zbornik ''Mesecoslov'') objavila službenu molitvenu pjesmu o Sv. Vladimiru, što bjelodano svjedoči da ga do toga vremena i nije slavila. |
||
Prvu u nizu [[srbi|srpskih]] krivotvorina Vladimirova životopisa obavio je ''Vikentije Rakić'', [[svećenik]] ''crkve Sv. Spiridona'' u [[Trst]]u. On je prijevod Kozmina predloška s grčkoga na [[staroslavenski]], koji su uradili [[jeromonah]] Luka i [[iguman|proiguman]] [[hilandar]]ski Partenije a naslovili ''Posljedovanije svjatago velikomučenika, '''čudotvorca i mirotvorca''' Jovana Vladimira'' (''nap. |
Prvu u nizu [[srbi|srpskih]] krivotvorina Vladimirova životopisa obavio je ''Vikentije Rakić'', [[svećenik]] ''crkve Sv. Spiridona'' u [[Trst]]u. On je prijevod Kozmina predloška s grčkoga na [[staroslavenski]], koji su uradili [[jeromonah]] Luka i [[iguman|proiguman]] [[hilandar]]ski Partenije a naslovili ''Posljedovanije svjatago velikomučenika, '''čudotvorca i mirotvorca''' Jovana Vladimira'' (''nap. – naša podebljanja slova''), krivotvorio [[1802.]] godine u Trstu na način da ga je tiskao s preinačenim naslovom ''Posljedovanije svjatago velikomučenika Jovana Vladimira, '''cara srbskago'''''. Tamo gdje je u ionako netočnostima preplavljenom Kozminom originalu pisalo "[[Bugari]]", mijenjao je Rakić u "[[Slaveni|Slavjani]]" ili "[[Srbi]]" (sic!). |
||
{{citat|Tu Rakićevu 'redakciju' životopisa uvrstio je [[beograd]]ski mitropolit Mihailo u svoj zbornik 'srpskih' svetaca 'Mesecoslov', 1861. godine.}} |
{{citat|Tu Rakićevu 'redakciju' životopisa uvrstio je [[beograd]]ski mitropolit Mihailo u svoj zbornik 'srpskih' svetaca 'Mesecoslov', 1861. godine.}}<ref name="Radojević"/> |
||
Općenito, grčko-srpski [[životopis]]i Vladimira [[titula|tituliraju]] kao "[[car]]a svekolike [[Albanija|Albanije]] i [[Bugarska|Bugarske]]" i |
Općenito, grčko-srpski [[životopis]]i Vladimira [[titula|tituliraju]] kao "[[car]]a svekolike [[Albanija|Albanije]] i [[Bugarska|Bugarske]]" i/ili "cara srbskoga" ([[grčki|grč.]] "τῶν Σέρβων βασιλεύς") i/ili "srpskog kralja",<ref>[http://www.rastko.rs/istorija/sv_jovan_vladimir_c.html#svkralju ''Velikosrpska literatura o Sv. Vladimiru']'</ref> no takve proizvoljnosti nemaju konkretnu potporu niti u jednom [[historiografija|historiografskom izvoru]]. |
||
== Zanimljivosti == |
== Zanimljivosti == |
||
* Štovanje [[svetac|svetitelja]] Sv.Vladimira, bilo je prisutno i u dijelovima |
* Štovanje [[svetac|svetitelja]] Sv.Vladimira, bilo je prisutno i u dijelovima [[Hrvatska|suvremene Hrvatske]], u [[Dubrovnik]]u i [[Dalmacija|Dalmaciji]]. [[Hrvati|Hrvatski]] [[književnik]] [[Andrija Kačić Miošić]] u svome je poznatom djelu ''[[Razgovor ugodni naroda slovinskoga]]'' iz [[1756.]] godine unio ''Pismu od Kralja Vladimira''. |
||
* [[Srbi|Srpski]] [[književnik]] [[Stevan Sremac]] u zbirci ''Iz knjiga starostavnih'' ([[1903.]]g.) objavio je [[kronika|kroniku]] ''Vladimir Dukljanin''. |
* [[Srbi|Srpski]] [[književnik]] [[Stevan Sremac]] u zbirci ''Iz knjiga starostavnih'' ([[1903.]]g.) objavio je [[kronika|kroniku]] ''Vladimir Dukljanin''. |
||
== Vanjske poveznice == |
== Vanjske poveznice == |
||
* [http://www.montenegrina.net/pages/pages1/istorija/duklja/blazeni_knez_vladimir.htm Ivan Jovović: Blaženi knez Vladimir] {{jezikk|crn.}} |
* [http://www.montenegrina.net/pages/pages1/istorija/duklja/blazeni_knez_vladimir.htm Ivan Jovović: Blaženi knez Vladimir] {{jezikk|crn.}} |
||
* Helena Dragić, [http://www.fcjk.me/wp-content/uploads/2014/09/LM5.pdf ''Dukljanski kralj sveti Vladimir u hrvatskoj književnosti i crnogorskoj tradiciji''] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20220820183046/http://www.fcjk.me/wp-content/uploads/2014/09/LM5.pdf |date=20. kolovoza 2022. }}, Lingua Montenegrina, Časopis za jezikoslovna, književna i kulturna pitanje (The magazine of linguistic, of literature and cultural issues) Institut za crnogorski jezik i jezikoslovlje „Vojislav P. Nikčević“, br. 5, Cetinje, 2010., str. 517–534. |
|||
== Izvori == |
== Izvori == |
||
{{izvori| |
{{izvori|30em}} |
||
{{GLAVNIRASPORED:Vladimir, Sveti}} |
{{GLAVNIRASPORED:Vladimir, Sveti}} |
Posljednja izmjena od 27. lipanj 2024. u 18:42
Vladimir Владимир | |
---|---|
Sveti Vladimir | |
Dukljanski knez | |
Vladavina | do 22. svibnja 1016. |
Nasljednik | Vojislav |
knez | |
Supruga | Kosara |
Postumno ime | Sveti Vladimir / Sveti Jovan Vladimir / Sveti Vladimir Dukljanski |
Dinastija | dukljanska |
Otac | Petrislav (?)/Petislav[1] |
Rođenje | oko 970. |
Smrt | 22. svibnja 1016. |
Pokop | 1019. Manastir Sv. Marije Krajinske, Prečista Krajinska – Crna Gora |
Vjera | kršćanin |
Sveti Ivan Vladimir,[2] na crnogorskoj ćirilici Свети Владимир, poznat i kao Sveti Jovan Vladimir i Sveti Vladimir Dukljanski (na grč. Ἰωάννης ὁ Βλαδίμηρος – Iōannīs o Vladimīros; alb. Shën Gjon Vladimir; srp. i mak. Јован Владимир; bug. Иван Владимир – Йоан Владимир) dukljanski je knez, crnogorski svetac, štovan ne samo među Crnogorcima, već i diljem Jugoistočne Europe te katolicima i muslimanima u Crnoj Gori.[3] Moći Sv. Vladimira se sada nalaze u Tirani pod zaštitom autokefalne Albanske pravoslavne crkve.
U vrelima se je prvo spominjao kao sv. Vladimir. Nakon što je 1381. godine albanski plemić Karlo Topija obnovio crkvu sv. Ivana Krstitelja u Elbasanu kamo su pohranjene relikvije sv. Vladimira, sv. Vladimir spominje se i kao sv. Ivan Vladimir.[4]
Sv. Vladimir je još prije konca 12. stoljeća u katoličkoj Dukljanskoj crkvi bio u najmanju ruku smatran blaženim.
Naime, Ljetopis popa Dukljanina, koji je prvorazredni izvor starocrnogorske povijesti pisan koncem 12. st., za kneza Vladimira više puta izvješćuje da je beatus (blaženi, što je prvi stupanj svetosti) i tri puta sanctus (u prijevodu sveti).[5]
Međutim, ne postoji sačuvan dokument o činu beatifikacije koja je bila u srednjem vijeku u nadležnosti biskupa, kao ni o njegovom kanoniziranju.[6]
No, kao i mnogi drugi poznati sveci, možda nikada nije bio službeno kanoniziran, "već mu je kult proizveden voljom vjernika"[3]
Akademik Pavle Mijović navodi 1991. godine kako je Mavro Orbini († 1614.) prvi od "naših pisaca" koji su Vladimira "ubrojili u svece":
Prema nekim još nepotvrđenim dokumentima u Monumenti Montenegrini, kanonizirala je Vladimira kao sveca tada jedinstvene Crkve, 1019. godine Carigradska patrijaršija.
Najpouzdaniji podatci – najvećim dijelom podudarni s bizantskim i drugim referentnim izvorima, o Vladimiru, konkretno o početcima njegovoga kulta u Duklji, su u Ljetopisu popa Dukljanina (poznatom i kao Kraljevstvo Slavena ili Sclavorum Regnum), koji je i prva napisana crnogorska povijest.
Autentičnost Ljetopisa u djelu o povijesti dukljanske države potvrđuje i opservacija koju je u drugom kontekstu pomenuo srpski znanstvenik N. Banašević. On primjećuje da se prema Ljetopisu knez Vladimir pričeštio kruhom i vinom. Takav način pričesta je u katoličkoj crkvi trajao do 12. st. a od tada samo kruhom.
Ljetopis izvješćuje da je nakon pogubljenja Vladimirovo tijelo prenijeto u Duklju uz najsvečanije počasti koje crkva priređuje "pjevanjem himni i pohvala".
-
Sv. Jovan u bugarskom Manastiru Lozen prikazan kao "car bugarski"
-
Freska kršetenja Srba, Crkva cara Lazara na Zvjezdari. Prikazan je Sveti Vladimir kojeg Daniele Farlati u knjizi Illyricum sacrum zove: Vladimiri regis serblorum.[9]
-
Spomenik svetom kralju Vladimiru u Baru, zaštitniku grada
Kult Sv. Vladimira se proširio izvan Duklje. Bio je štovan kao blaženi u Dalmaciji o čemu govori i A. Kačić–Miošić.
Kao čudotvorac je Sv. Vladimir poznat u Albaniji i Makedoniji, dok se na freskama i ikonama u Bugarskoj spominje[10] kao “car bugarski” (sic!).
U Srbiji tek su u novije vrijeme doznali za Sv. Vladimira – nema u tamošnjim manastirima niti jedne njegove freske ili ikone, niti je u srpskom narodu ranije postojalo bilo kakvo predanje o njemu, niti ga spominje srpska sredovjekovna književnost.
Povjesnica pretpostavlja da je Vladimir rođen oko 970. godine.
Ljetopis popa Dukljanina navodi kako se otac Svetoga Vladimira zvao Petrislav, te neki povjesničari misle da je riječ o arhontu Petru, prvom pouzdano utvrđenom dukljanskom vladaru.
Na samom koncu 10. stoljeća Vladimir je vladar Duklje, koja se tada prostirala od Boke kotorske do rijeke Bojane. Vladimir je vladao i Duklji susjednim oblastima što Ivan Skilica opisuje kao "Trimalijom i obližnjim oblastima Srbije".[11] Prema nekim povijesnim dokumentima prvi puta objavljenim 2001. – 2009. u zborniku Monumenta Montenegrina, Vladimirova je titula možda bila kralj Dalmacije.
U kompliciranim vanjskopolitičkim uvjetima Vladimir je bezuspješno nastojao sklopiti sporazum s Bizantom protivu cara Samuila. To je izazvalo bijes Samuilov, pa je 997. godine poslao vojsku na Duklju.
Do sukoba je došlo na rijeci Bojani i Dukljani su poraženi. Vladimir je zarobljen i odveden u Samuilov dvor na Prespi.
Ljetopis popa Dukljanina donosi izvješće da se Vladimiru u okovima neprekidno molio, te da mu se prikazao anđeo koji mu proriče skoro oslobođenje, ali i mučeničku smrt.
Samuilova kćer, lijepa princeza Kosara, obratila se ocu za milost. Ona se zaljubila u dukljanskoga kneza i uz Samouilovu suglasnost su se Vladimir i Kosara ubrzo vjenčali.
Vladimir se vratio u Duklju i bio je Samuilov vazal. Nakon Samouilove smrti 1014. godine, novi makedonski vladar Vladislav, koji je 1015. godine preoteo vlast caru Radomiru, odlučio je ukloniti Vladimira. Pozvao ga je u Prespu a kao garanciju da mu se neće ništa desiti poslao je Vladimiru križ nad kojim se zakleo u svoju miroljubivost. I Vladimir je došao u Prespu.
No, car je Vladislav pogazio obećanje i dao je 22. svibnja 1016. godine pogubiti, sječom glave, dukljanskoga kneza Vladimira.
Na dukljanskom prijestolju ga je zamijenio Vojislav, utemeljitelj crnogorske dinastije Vojislavljevića. Vladimir je bio stric ili brat od strica Vojislavu.
Ljetopis popa Dukljanina (Glava XXXVI.) o tome što se zbilo nakon Vladimirove pogibije (citat na crnogorskom):
Godine 1019. prenijete su Vladimirove moći u samostan Sv. Marije Krajinske, na padinama crnogorske planine Rumije, iznad Skadarskoga jezera.
Pop Dukljanin dalje opisuje:
Moći Vladimirove bijahu čudotvorne i proglašen bi Vladimir za svetitelja.
Ljetopis popa Dukljanina u hagiografiji o Vladimiru izvješćuje i o brzoj smrti pri pokušaju zauzeća Drača ubojice Vladislava. To je, uz čuda na Vladimirovu grobu, moguće zametak kulta: ubojica je kažnjen djelovanjem svečevih moći. K tome je doprinijela i činjenica da je od istog ubojice stradao i car Radomir, sin Samuilov.
Kod Popa Dukljanina se nalazi opis shakespeareovske scene: Vladislavu pričini se pred Dračem naoružani knez Vladimir, pa u smrtnom strahu uzvikne: "Pritrčite, moji vitezovi, pritrčite i zaštitite me jer će me Vladimir ubiti". Ivan Skilica donosi vijest da pade Vladislav "kad se zametnu borba", ali ne objašnjava od koga je bio pogođen.
Kada je Dukljansko Kraljevstvo bilo potpuno razoreno pred naletom Srba, 1215. godine moći Sv. Vladimira prenesene su iz Sv. Marije Krajinske u Drač (Albanija).
Crnogorski povjesničar dr. Rajko Vujičić misli da je zadržavanje osobito jakog Vladimirova kulta u Duklji nakon što je ona potpala pod srpsku vlast mogao smetati nakanama Nemanjića da svojeg oca Nemanju promoviraju u "patrona" Duklje.
Svečeve su moći pohranjene u Manastir Svetog Jovana u Elbasanu. Crkva elbasanskoga manastira je porušena od zemljotresa i Albanski je plemić Karl Thopia 1381. godine obnovio. Od toga se razdoblja Sv. Vladimir spominje i kao Sv. Jovan Vladimir (Jovan = hrv. Ivan), jer su Sv. Ivanu Krstitelju i Sv. Vladimiru odrubljene glave.
Moći Sv. Vladimira su do 1995. godine bile u crkvi u Elbasanu a od tada u Sabornoj crkvi u Tirani, gdje je sjedište autokefalne Albanske pravoslavne crkve.
Sv. Vladimir se na ikonama, ikonostasima i freskama po pravilu prikazuje kako u lijevoj ruci drži odrubljenu glavu a u desnoj križ. No, ne uvijek: u Manastiru Sv. Nauma u Ohridu, koji je pod ingerencijom Makedonske pravoslvane crkve, na ikoni iz 1711. Vladimir je prikazan bez glave u rukama, skupa sa Svetom Marinom.
Ktitorski zapisi na crkvi Sv. Jovana u Elbasanu su na tri jezika – slavenskom, grčkom i latinskom.
Križ od tisova drveta, dužine 45 cm, širine 38 cm i debljine 2,5 cm, okovan vjerojatno u 16. stoljeću u srebro čuva se u pravoslavnoj obitelji Androvića, u selu Velji Mikulići, općina Bar, u Crnoj Gori.
Vjeruje se kako je to križ nad kojim se car Vladislav vjerolomno zakleo da dukljanskom knezu Vladimiru neće napraviti nikakva zla ako dođe u njegov dvor na Prespi.
Pavao Ritter Vitezović, hrvatski književnik tiskao je 1705. godine u Zagrebu knjigu Vita et martyrium B. Vladimiri, Croatiae regis (Život i mučeništvo blaženog Vladimira, kralja Hrvatske) u kojoj žali "što je legenda o Sv. Vladimiru, kralju Crvene Hrvatske, ostala puku Bijele Hrvatske slabo poznata, te ga samo grčka crkva slavi"[13]
Grčka crkva tj. Kozma, drački mitropolit je 1690. godine napisao životopis (akolutiju) Sv. Vladimira koji je kasnije tiskan u Veneciji, no i on je, poput Vitezovićevih poetskih tumačenja povijesti, pun netočnosti; primjerice, grčki životopis Vladimirov navodi da je on bio sin srpskog župana Nemanje koji je rođen 1116. godine – točno stoljeće po Vladimirovoj smrti!
Kako primjećuje austrijski povjesničar i slavist S. Hafner, sinovi velikog župana Nemnaje, koga su Srbi kanonizirali kao Sv. Simeona "Mirotočivog" a koji je do 1189. godine razorio dukljansku državu – Rastko Nemanjić i Stefan Prvovjenčani, utemljeitelj Srpske crkve i prvi srpski kralj, "svim su raspoloživim sredstvima državne i vjerske promidžbe" suprotstavili ukorijenjenoj "državnoj, kulturnoj i dinastičkoj misli Zete, kako bi se za Stefana Nemanju u kultu i historiografiji stvorilo ono isto što je za Vladimira u Zeti bila već tradicija".[14]
Srpska pravoslavna crkva je tek 1861. godine u listu Srbljak (zbornik Mesecoslov) objavila službenu molitvenu pjesmu o Sv. Vladimiru, što bjelodano svjedoči da ga do toga vremena i nije slavila.
Prvu u nizu srpskih krivotvorina Vladimirova životopisa obavio je Vikentije Rakić, svećenik crkve Sv. Spiridona u Trstu. On je prijevod Kozmina predloška s grčkoga na staroslavenski, koji su uradili jeromonah Luka i proiguman hilandarski Partenije a naslovili Posljedovanije svjatago velikomučenika, čudotvorca i mirotvorca Jovana Vladimira (nap. – naša podebljanja slova), krivotvorio 1802. godine u Trstu na način da ga je tiskao s preinačenim naslovom Posljedovanije svjatago velikomučenika Jovana Vladimira, cara srbskago. Tamo gdje je u ionako netočnostima preplavljenom Kozminom originalu pisalo "Bugari", mijenjao je Rakić u "Slavjani" ili "Srbi" (sic!).
Općenito, grčko-srpski životopisi Vladimira tituliraju kao "cara svekolike Albanije i Bugarske" i/ili "cara srbskoga" (grč. "τῶν Σέρβων βασιλεύς") i/ili "srpskog kralja",[15] no takve proizvoljnosti nemaju konkretnu potporu niti u jednom historiografskom izvoru.
- Štovanje svetitelja Sv.Vladimira, bilo je prisutno i u dijelovima suvremene Hrvatske, u Dubrovniku i Dalmaciji. Hrvatski književnik Andrija Kačić Miošić u svome je poznatom djelu Razgovor ugodni naroda slovinskoga iz 1756. godine unio Pismu od Kralja Vladimira.
- Srpski književnik Stevan Sremac u zbirci Iz knjiga starostavnih (1903.g.) objavio je kroniku Vladimir Dukljanin.
- Ivan Jovović: Blaženi knez Vladimir (crn.)
- Helena Dragić, Dukljanski kralj sveti Vladimir u hrvatskoj književnosti i crnogorskoj tradiciji Arhivirana inačica izvorne stranice od 20. kolovoza 2022. (Wayback Machine), Lingua Montenegrina, Časopis za jezikoslovna, književna i kulturna pitanje (The magazine of linguistic, of literature and cultural issues) Institut za crnogorski jezik i jezikoslovlje „Vojislav P. Nikčević“, br. 5, Cetinje, 2010., str. 517–534.
- ↑ (slo.) Sv. Ivan Vladimir, kralj dalmatinski, mučenik. 22. majnika, z češkega: t)Clrkev vitčznd — František Ekert*, Zgodnja Danica, katolišk cerkven list. Ljubljana, 17. svibnja 1901., str. 158. Digitalna knjižnica Slovenije. Pristupljeno 23. kolovoza 2019.
- ↑ HRVATSKO-MAKEDONSKE KNJIŽEVNE, JEZIČNE I KULTURNE[neaktivna poveznica], Filozofski fakultet u Rijeci
"Jovan Vladimir u istočnom kršćanstvu, i kao sv. Ivan Vladimir u zapadnoj kršćanskoj tradiciji" - ↑ a b c Dr. Rajko Vujičić: Sveti Vladimir Dukljanski
- ↑ Sveti Ivan Vladimir Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. kolovoza 2019. (Wayback Machine), Sveci.net. Pristupljeno 23. kolovoza 2019.
- ↑ a b c Dr. Danilo Radojević, Hrišćanstvo u Crnoj Gori od početka do Crnojevića, na crnogorskom jeziku
- ↑ Ivan Jovović, Povijest Dukljansko-barske nadbiskpije, na crnogorskom jeziku
- ↑ Dr. Pavle Mijović, O dukljanskom knezu Vladimiru
- ↑ Nikola Banašević, Letopis popa Dukljanina i narodna predanja, Beograd 1971.
- ↑ Farlati, Daniele. 1817. Illyricum sacrum, VII, str. 437, lijevi stubac pri dnu stranice
- ↑ U bugarskom izvorniku: "Св. Йоан Владимир, цар български"
- ↑ Skilica, općenito nenaklonjen Slavenima, kaže da je Vladimir bio čovjek pravičan i miroljubiv i pun vrline.
- ↑ a b Ljetopis popa Dukljanina (Glava XXXVI.), na crnogorskom jeziku
- ↑ Fra Hrvatin Gabrijel Jurišić, Pavao Vitezović kao latinist (Osvrt na neka Vitezovićeva latinska djela)
- ↑ Dr. Stanislav Hafner, Studien zur altserbischen dynastischen historiographie, München, 1964., str. 50-53.
- ↑ Velikosrpska literatura o Sv. Vladimiru''