Baloghy György (jogász)
Baloghy György | |
Magyarország igazságügy-minisztere | |
Hivatali idő 1919. augusztus 15. – szeptember 17. | |
Előd | Szászy Béla |
Utód | Zoltán Béla |
Született | 1861. október 22. Derencsény |
Elhunyt | 1931. október 22. (70 évesen) Budapest |
Sírhely | Farkasréti temető |
Foglalkozás | |
Iskolái |
|
Halál oka | tüdőgyulladás |
A Wikimédia Commons tartalmaz Baloghy György témájú médiaállományokat. |
Balogi Baloghy György (Derencsény, 1861. október 22. – Budapest, 1931. október 22.)[2] jogász, igazságügyminiszter.
Életrajza
Baloghy András és Soltész Mária fia. A bécsi Theresianumban tanult, s a budapesti egyetem jogi karán szerzett diplomát. 1883-tól ügyvédként dolgozott, 1888-tól pedig bírósági szolgálatot teljesített. 1901-től főügyészhelyettes, 1909-től a koronaügyész helyettese, 1910-ben kinevezték a budapesti büntetőtörvényszék elnökének, 1917-ben pedig a Kúria büntető tanácsának elnöke lett. 1919. augusztus 15. és 1919. szeptember 22. között Friedrich István kormányában igazságügyminiszter volt. Leköszönése után újból kúriai tanácselnök lett, majd 1927-ben nyugdíjba vonult. 1912-ben a büntetőtörvényszék elnökeként a Désy–Lukács-per vezetője volt, ítélete alapján Désy Zoltánt felmentették a rágalmazás vádja alól, Lukács László miniszterelnök és kormánya megbukott. Tüdőgyulladásban hunyt el 1931-ben.
Első felesége Hrivnyák Mária volt, akitől két lánya született, majd 1914-ben elváltak. Idősebbik lánya Baloghy Márta (Kassa, 1893. – Denver, 1984), aki zongoratanárként dolgozott az USA-ban. Fiatalabbik lánya Dr. Baloghy Mária (Kassa, 1895 - Budapest, 1967), író, műfordító, reformpedagógus, a hazai gyárgondozónői képzés elindítója. Második neje Mike Jolán volt.
Több jogi szakcikket is írt, amelyek főként az Ügyvédek Lapjában (1897-1909) és az Adó- és Illetékügyi Szemlében jelentek meg (1913-tól).
Jegyzetek
Források
- Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967.
- Névpont
- Dr. Hirdi H. (2015). 120 éve született Baloghy Mária, a hazai gyárgondozónői képzés alapítója. Nővér 28:(1) pp. 35–39.
- Hirdi H. (2013). Magyarország a foglalkozás-egészségügyi szakápoló képzés bölcsője. Nővér 26:(6) pp. 26–40.
További információk
- Bölöny József: Magyarország kormányai. Az 1987-1992 közötti időszakot feldolg. és sajtó alá rend. Hubai László. 4. bőv., jav. kiad. Bp., Akadémiai Kiadó, 1992.
- Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Bp., Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
- Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993-.
- Malý Slovenský Biografický Slovník. Hlavný redaktor Vladimír Mináč. Martin, Matica slovenská, 1982.
- Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
- Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.