Nakamura Hikaru (sakkozó)
Nakamura Hikaru (japánul: 中村光) (Hirakata, Oszaka prefektúra, 1987. december 9. –) Japánban született amerikai sakkozó, nagymester, világbajnokjelölt (2016), az Amerikai Egyesült Államok ötszörös bajnoka, csapatban sakkolimpiai arany-, ezüst- és kétszeres bronzérmes, valamint világbajnoki ezüstérmes, sakkszakíró.
Nakamura Hikaru | |
Nakamura Hikaru (2015) | |
Személyes adatok | |
Születési dátum | 1987. december 9. (36 éves) |
Születési hely | Hirakata Oszaka prefektúra, Japán |
Állampolgárság | amerikai |
Versenyzői adatok | |
Cím | nemzetközi nagymester (2003) |
Élő-pontszám | 2736 (2021. február) |
Legmagasabb Élő-pontszám | 2816 (2015. október) |
Ranglista | 6. |
Legmagasabb ranglista | 2. (2015. október) |
A Wikimédia Commons tartalmaz Nakamura Hikaru témájú médiaállományokat. |
Szerzett érmek | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
|
A FIDE 2017. áprilisi világranglistáján 2793 Élő-ponttal a klasszikus időbeosztású versenyzésben a 6. helyen állt. Eddigi legmagasabb pontszáma 2816 volt 2015. októberben, amellyel Magnus Carlsen mögött a 2. helyen állt, és egyben ez az eddigi legjobb világranglista-helyezése is.[1] Ezzel a pontszámával 2017. áprilisban egyike annak a tíz sakkozónak, aki átlépte a 2800-as ponthatárt. A rapid- és a villámsakk világranglista 2014. májusi bevezetésekor ő állt mindkét ranglista élén.[2] A rapidsakk világranglistát 2015. szeptemberben is ő vezette 2850 ponttal.[3] A villámsakk világranglistán 2015. novemberben 2884 ponttal az első helyen állt.
Élete és sakkpályafutása
szerkesztésKorai évei
szerkesztésApja, Nakamura Suicsi japán, anyja, Carolyn Weeramantry amerikai.[4] Kétéves korában költöztek az Egyesült Államokba.[5] Ötéves korában nagybátyjától, New York korábbi bajnokától, a FIDE-mester és sakkszerző Sunil Weeramantrytól tanult meg sakkozni.[6]
10 éves korában az Amerikai Egyesült Államok valaha élt legfiatalabb sakkmestere lett. (Ezt a rekordját 2008-ban Nicholas Nip megdöntötte, aki 9 éves és 11 hónapos korában nyerte el az amerikai sakkmesteri címet.) 1999-ben elnyerte a Laura Aspis-díjat, amelyet évente a legjobb 13 év alatti versenyzőnek adományozzák Amerikában. 2001-ben az USA junior sakkbajnoka, és ugyanebben az évben lett nemzetközi mester. 2003-ban, 15 éves és 79 napos korában szerezte meg a nemzetközi nagymester címet, amivel megdöntötte Bobby Fischer rekordját, és az Amerikai Egyesült Államok valaha élt legfiatalabb nagymestere lett. (Később ketten – 2010-ben Ray Robson, 2014-ben Samuel Sevian – is megelőzték ebben a sorban.) 2004-ben New York állam bajnoka lett.[7]
Út a világ élvonalába
szerkesztésElőször a 2004-es FIDE-sakkvilágbajnokságra kvalifikálta magát, ahol a negyedik körig jutott, és a későbbi döntős, 3. kiemelt Michael Adamstől szenvedett vereséget.[8]
A 2004. november–decemberben rendezett 2005-ös bajnokságon 17 évesen lett először az Amerikai Egyesült Államok bajnoka,[9] ezt a címet 2009-ben,[10] 2012-ben[11] (egy ponttal Gata Kamsky előtt, és a legszebb játszmáért kitűzött 2. díjat is ő kapta a Ray Robson ellen elért győzelméért[12]) és 2015-ben is megszerezte.[13]
2005-ben kvalifikálta magát a Hanti-Manszijszkban rendezett sakkvilágkupára, de az első körben vereséget szenvedett az indiai Suriya Gangulytól, és nem jutott tovább.[14] 2007. januárban a 2. helyen végzett Gibraltárban a GibTelecom Masters versenyen.[15] A következő évben ugyanezen a versenyen már megosztott első helyezést ért el, és a rájátszásban megszerezte az első helyet.[16] 2007. októberben megnyerte a barcelonai nagymesterversenyt,[17] valamint a korzikai rapidsakkversenyt.[18]
2008-ban megnyerte a Finet Chess960 Opent Mainzban,[19] majd novemberben a Cap d’Agde-ban rendezett rapidversenyt, ahol az elődöntőben Anatolij Karpovot, a döntőben Vaszil Ivancsukot győzte le.[20]
2009-ben első helyet szerzett a Donostia-San Sebastian Chess Festivalon, megelőzve három exvilágbajnokot, Ruszlan Ponomarjovot, Anatolij Karpovot, Rusztam Kaszimdzsanovot, a 2009-es ifjúsági világbajnok francia Maxime Vachier-Lagrave-ot, Peter Szvidlert és másokat.[21]
A 2010-es Mihail Tal-emlékversenyen, amely 2757-es Élő-pont átlagával akkor a sakktörténet harmadik legerősebb versenye volt, a negyedik helyen végzett.[22]
A világ 10 legjobb versenyzője között
szerkesztés2011. januárban került a világranglista 10. helyére 2751 ponttal. Ebben az évben az exvilágbajnok Garri Kaszparov volt az edzője.[23] Januárban egyedüli elsőséget szerzett Wijk aan Zee-ben a hagyományos Tata Steel versenyen.[24] Ezzel az eredménnyel kvalifikálta magát a Grand Slam Masters szeptemberi döntőjébe, amelyen Magnus Carlsen és Vaszil Ivancsuk mögött a 3. helyen végzett.[25] Az év következő Grand Slam versenyén a 2760 átlag-Élő-pontszámú, XXI. kategóriás romániai Bazna King’s versenyen ugyancsak a 3. helyet szerezte meg Magnus Carlsen és Szergej Karjakin mögött.[26]
2012-ben Reggio Emiliában Anish Giri mögött Alekszandr Morozevics és Fabiano Caruana társaságában holtversenyben a 2. helyen végzett.[27] A bieli sakkfesztiválon Anish Girivel holtversenyes 3. helyet ért el Magnus Carlsen és Vang Hao mögött.[28] Októberben 2855-ös teljesítményértékkel megnyerte a Hoogoven sakkversenyt Hollandiában.[29] Decemberben 3. helyezést ért el a London Chess Classic versenyen Magnus Carlsen és Vlagyimir Kramnyik mögött.[30]
2013-ban a FIDE Grand Prix versenyen Zugban Veszelin Topalov mögött a 2. helyen végzett.[31] A Norway Chess szupertornán is osztott 2. helyezést ért el holtversneyben Magnus Carlsennel Szergej Karjakin mögött.[32] Carlsen mögött a második helyen végzett a Sinquefield kupán Saint Louisban.[33] A párizsi FIDE Grand Prix-n Étienne Bacrottal holtversenyben a 3. helyet szerezte meg, az élen holtversenyben végző Fabiano Caruana és Borisz Gelfand mögött.[34] Az évet a London Chess Classic rapidversenyének megnyerésével zárta, ahol a döntőben Borisz Gelfand ellen győzött 1,5–0,5 arányban.[35]
2014-ben a világranglista 3. helyére került Magnus Carlsen és Levon Aronján mögött.[36] 2015. januárban megnyerte a Gibraltar Chess Festivalt,[37] februárban a Zurich Chess Challenge-et, amelyen a döntőben sötéttel győzött armageddonjátszmában Visuvanátan Ánand ellen.[38] 2015. júniusban Élő-pontszáma 2802, amellyel átlépte a 2800-as határt.[39] Júliusban érte el eddigi legmagasabb, 2814-es pontszámát.[40] A négy versenyből álló 2014–15-ös FIDE Grand Prix-n összességében Fabiano Caruana mögött a második helyet szerezte meg, így kvalifikációt szerzett a 2016-os sakkvilágbajnokság világbajnokjelöltek versenyére.[41] Júniusban Veszelin Topalov mögött holtversenyben Visuvanátan Ánanddal 2900-as teljesítményértéket elérve a 2–3. helyen végzett a 2015-ös Grand Chess Tour versenysorozat első versenyén.[42] A 2015-ös sakkvilágkupán a negyeddöntőig jutott, ahol vereséget szenvedett az ukrán Pavel Eljanovtól.
A világbajnokjelöltek versenyén 2016. márciusban Moszkvában a 4–7., végeredményben a hetedik helyen végzett.[43]
Eredményei csapatban
szerkesztés2006–2018 között hét alkalommal szerepelt az Amerikai Egyesült Államok válogatottjában a sakkolimpián, amelyek közül a csapat 2016-ban aranyérmet, a 2018-as sakkolimpián ezüstérmet, két alkalommal (2006-ban és 2008-ban) bronzérmet szerzett.[44]
2010-ben és 2013-ban tagja volt az Amerikai Egyesült Államok válogatottjának a sakkcsapat világbajnokságon. Mindkét alkalommal az első táblán szerepelt, és 2010-ben ezüstérmet szereztek, 2013-ban a 4. helyen végzett a csapat. Egyéni eredménye 2010-ben tábláján a legjobb volt a mezőnyben, 2013-ban a második legjobb eredményt érte el.[45]
Versenyeredményei
szerkesztésSakkvilágkupák
szerkesztésAz ellenfeleknél zárójelben a kiemelés és az Élő-pontszám.
Év | Város | Kiem. | Élő-p. | Eredmény | Ellenfelek |
---|---|---|---|---|---|
2005 | Hanti-Manszijszk | 28. | 2662 | 1. kör | Surya Shekhar Ganguly |
2013 | Tromsø | 6. | 2775 | 4. kör | Deysi Cori Eltaj Safarli Baskaran Adhiban Anton Korobov |
2015 | Baku | 2. | 2814 | Negyeddöntő | Richmond Phiri Sam Shankland Jan Nyepomnyascsij Michael Adams Pavel Eljanov |
Grand Prix eredményei
szerkesztésAz egyes versenyeknél a szerzett Grand Prix-pontok lettek feltüntetve.
Év | 1. verseny | 2. verseny. | 3. verseny | 4. verseny | Összpont | Helyezés |
---|---|---|---|---|---|---|
2012–13 | 15 | 140 | 60 | 100 | 300 | 6. |
2014–15 | 82 | 125 | - | 140 | 347 | 2. |
Világbajnokjelöltek versenye
szerkesztésÉv | Város | Élő-p. | Eredmény[46] | Helyezés |
---|---|---|---|---|
2016 | Moszkva | 2790 | +3 =8 -3 | 7. |
Jelentősebb nemzetközi versenyei
szerkesztésÉv | Város | Verseny | Átlag Élő-p. | + | − | = | Eredmény | Hely. |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
2005 | Biel | Biel 2005 38. nemzetközi verseny | 2638 | 2 | 3 | 5 | 4½/10 | 4-5. |
2009 | San Sebastian | San Sebastian 2009 nemzetközi verseny | 2682 | 4 | 0 | 5 | 6½/9 | 1.[47] |
London | London 2009 nemzetközi verseny | 2696 | 0 | 1 | 6 | 6/21[48] | 7. | |
2010 | Moszkva | 5. Tal-emlékverseny | 2757 | 1 | 0 | 8 | 5/9 | 4–6. |
London | London Chess Classic 2010 nemzetközi verseny | 2725 | 2 | 1 | 4 | 10/21[48] | 4. | |
2011 | Wijk aan Zee | Wijk aan Zee 2011, 73. nemzetközi verseny | 2740 | 6 | 1 | 6 | 9/13 | 1. |
Medgyes | Medgyes 2011 – 5. nemzetközi verseny | 2757 | 1 | 2 | 7 | 4½/10 | 3. | |
Dortmund | Dortmund 2011 – 39. nemzetközi verseny | 2731 | 2 | 3 | 5 | 4½/10 | 5 | |
2012 | Moszkva | 7. Tal-emlékverseny | 2776 | 1 | 2 | 6 | 4/9 | 8–9. |
2013 | Stavanger | Stavanger 2013 nemzetközi verseny | 2766 | 4 | 2 | 3 | 5½/9 | 2–3. |
Saint Louis | Saint Louis 2013 nemzetközi verseny | 2797 | 2 | 1 | 3 | 3½/6 | 2. | |
2016 | Bilbao | IX. Chess Masters Final | 2777 | 1 | 0 | 9 | 12/10 | 2.[49] |
Jegyzetek
szerkesztés- ↑ FIDE Chess profile (angol nyelven). World Chess Federation. (Hozzáférés: 2015. október 1.)
- ↑ FIDE Publishes Rapid and Blitz Rating Lists. Nakamura Heads Both (angol nyelven). ChessNews.ru, 2014. május 15. [2014. május 19-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ Rapid Top 100 Players September 2015 (angol nyelven). World Chess Federation. [2015. szeptember 26-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. február 5.)
- ↑ Jeff Pearlmen: On The Board Early (angol nyelven). Time Inc. (Sportsillustrated.com), 2001. december 17. [2013. december 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ Kelsey Whipple: Hikaru Nakamura is the next Bobby Fischer -- and the reason St. Louis is suddenly the epicenter of American chess (angol nyelven). Riverfront Times, 2011. július 21. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ Allen Kaufman: Mechanics Institute Chess Room Newsletter #249 - 2) GM Hikaru Nakamura Named 2005 Samford Chess Fellow (angol nyelven). ChessDryad.com, 2005. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ About Hikaru (angol nyelven). hikarunakamura.com. [2012. január 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ World Chess Championship 2004 FIDE Knockout Matches (angol nyelven). mark-weeks.com. [2016. július 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ The World Chess Championship Zonals 2004–2005) – 2.1. San Diego, California 2004. 11. 2005 Chessmasters US Championships (angol nyelven). mark-weeks.com. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ John Henderson: Hikaru Nakamura wins 2009 US Chess Championship (angol nyelven). Chess Club and Scholastic Center of Saint Louis, 2009. május 19. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ U.S. Chess Champs (angol nyelven). Chess Club and Scholastic Center of Saint Louis. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ Hikaru Nakamura vs Ray Robson (angol nyelven). Chessgames Services LLC. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ CROWNED: NAKAMURA, KRUSH ARE 2015 U.S. KING AND QUEEN (angol nyelven). Chess Club and Scholastic Center of Saint Louis. (Hozzáférés: 2015. szeptember 23.)
- ↑ Chess World Cup Round 1 Results (angol nyelven). FIDE. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Akopian wins GibTel Masters in Gibraltar (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2007. február 4. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ 2008 GibTelecom Chess Festival (angol nyelven). Gibraltar Chess Festival, 2008. február 1. [2017. január 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Nakamura wins Magistral D’Escacs in Barcelona (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2007. október 27. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Hikaru Nakamura wins Corsican Circuit 2007 (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2007. november 3. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ GM Hikaru Nakamura wins the Finet Chess960 Open Mainz (angol nyelven). ChessVine.com, 2008. augusztus 6. [2012. február 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Hikaru Nakamura wins Cap d’Agde (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2008. november 2. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Ponomariov catches Nakamura, loses tiebreak (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2009. július 17. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Tal Memorial Tournament (angol nyelven). Chessgames Services LLC. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Cooperation between Nakamura and Kasparov already over (angol nyelven). ChessVibes.com, 2011. december 16. [2012. január 7-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Mark Crowther: Nakamura wins Tata Steel Tournament in Wijk aan Zee (angol nyelven). The Week in Chess, 2011. január 30. [2012. október 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Bilbao Masters – Carlsen takes first after blitz tiebreak (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2011. október 12. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Turneul Regilor (angol nyelven). turneulregilor.com. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Reggio Emilia Tournament (angol nyelven). Chessgames Services LLC. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ 2012 Grandmaster Tournament (angol nyelven). bielchessfestival.ch. [2016. március 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Unive Hoogeveen: Nakamura wins with 2855 performance (angol nyelven). bielchessfestival.ch. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ LCC R9: Carlsen first, Kramnik second, both with big wins (angol nyelven). ChessBase GmbH. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Renova Group Grand Prix (angol nyelven). World Chess Federation. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Norway Chess Super Tournament 2013 (angol nyelven). The Week in Chess. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Carlsen heads for date with destiny after winning Sinquefield Cup (angol nyelven). The Week in Chess. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ FIDE Grand Prix Paris Tournament (angol nyelven). Chessgames Services LLC. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Nakamura triumphs in the Super Sixteen Rapid (angol nyelven). London Chess Classic. [2015. december 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 24.)
- ↑ Top 100 Players January 2014 – Archive (angol nyelven). World Chess Federation. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ The 2015 Tradewise Gibraltar Chess Festival - Masters (angol nyelven). Heinz Herzog (chess-results.com). (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ Zurich Chess Challenge – Final Standings (angol nyelven). zurich-cc.com. [2015. szeptember 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ June 2015 ratings: Stars and Stripes (angol nyelven). ChessBase GmbH. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ Top 100 Players July 2015 – Archive (angol nyelven). World Chess Federation. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ Alejandro Ramírez: Khanty-Mansiysk GP Recap (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2015. május 28. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ Alejandro Ramírez: Norway Rd9: Topalov wins event, Carlsen loses (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2015. június 25. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ Sagar Shah: Sergey Karjakin is the new Challenger! (angol nyelven). ChessBase GmbH, 2016. március 28. (Hozzáférés: 2016. március 29.)
- ↑ Men’s Chess Olympiads (angol nyelven). OlimpBase. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ World Men’s Team Chess Championship (angol nyelven). OlimpBase. (Hozzáférés: 2015. szeptember 25.)
- ↑ A + után a győzelmek, az = után a döntetlenek, a - után a vereségek száma
- ↑ Ruszlan Ponomarjov ellen a rájátszásban győzött.
- ↑ a b A győzelemért 3, a döntetlenért 1 pont járt.
- ↑ A győzelem 3 pontot, a döntetlen 1 pontot ért.
Források
szerkesztésTovábbi információk
szerkesztés- Nakamura Hikaru (sakkozó) FIDE adatlapja
- Nakamura Hikaru játszmái a chessgames.com oldalon
- Játszmái a 365chess.com-on
- Profilja az Amerikai Sakkszövetségnél
- Howard Goldowsky: Engaging pieces. Doawood & Brighton, Canton 2007. ISBN 978-0-9790488-2-1. S. 49–64 (Interjú Nakamurával és Weeramantryval)
- Videointerjú Nakamurávala az USA 2009-es bajnoksága megnyerése alkalmából