Suboxid de carbon
Suboxid de carbon | |
Nume IUPAC | 1,2-Propadiene-1,3-dione |
---|---|
Alte denumiri | dioxid de tricarbon |
Identificare | |
Număr CAS | 504-64-3 |
PubChem CID | 136332 |
Formulă chimică | C₃O₂[1] |
Masă molară | 68 u.a.m.[1] |
Sunt folosite unitățile SI și condițiile de temperatură și presiune normale dacă nu s-a specificat altfel. | |
Modifică date / text |
Suboxidul de carbon sau dioxidul de tricarbon este un oxid de carbon cu formula chimică C3O2 sau O = C = C = C = O. Cele patru legături duble cumulative îi fac drept o cumulenă. Acesta este unul dintre membrii stabili ai seriei de oxocarburi lineare O = Cn = O, care include de asemenea dioxidul de carbon (CO2) și dioxid de pentacarbon (C5O2). Dacă este purificat cu grijă, deoarece poate exista la temperatura camerei în întuneric fără a se descompune, se va polimeriza în anumite condiții.
Substanța a fost descoperită în 1873 de către Benjamin Brodie prin supunerea monoxidului de carbon la un curent electric. El a susținut că produsul face parte dintr-o serie de "oxicarboni" cu formulele Cx + 10x, și anume C, C20, C3O2, C4O3, C5O4, și a identificat ultimele două[2][3]. În 1891, Marcellin Berthelot a observat că încălzirea monoxidului de carbon pur la temperaturi de circa 550 de grade Celsius a creat mici cantități de dioxid de carbon, dar fără urmă de carbon și a presupus că în locul acestuia a fost creat un oxid bogat în carbon, numit și "sub-oxid". El a presupus că același produs a fost obținut prin descărcarea electrică și a propus formula de C2O.[4] Mai târziu, Otto Diels a afirmat că mai multe denumiri organice precum dicarbonilmetanul și dioxalenul sunt de asemenea, corecte.
Este frecvent descris ca un lichid uleios sau gaz la temperatura camerei cu un miros extrem de nociv.[5]
Referințe
modificare- ^ a b c „Suboxid de carbon”, Carbon suboxide (în engleză), PubChem, accesat în
- ^ Brodie, B. C. (). „Note on the Synthesis of Marsh-Gas and Formic Acid, and on the Electric Decomposition of Carbonic Oxide” (pdf). Proceedings of the Royal Society. 21 (139–147): 245–247. doi:10.1098/rspl.1872.0052. JSTOR 113037.
- ^ Brodie, B. C. (). „Ueber eine Synthese von Sumpfgas und Ameisensäure und die electrische Zersetzung des Kohlenoxyds”. Annalen der Chemie. 169 (1–2): 270–271. doi:10.1002/jlac.18731690119. [1]
- ^ Berthelot, M. (). „Action de la chaleur sur l'oxyde de carbone”. Annales de Chimie et de Physique. 6 (24): 126–132.
- ^ Reyerson, L. H.; Kobe, K. (). „Carbon Suboxide”. Chemical Reviews. 7 (4): 479–492. doi:10.1021/cr60028a002.