Мариа Летизиа Рамолино
Нобиле Мариа Летизиа Буонапарте, нéе Рамолино,[1] односно Марие-Лæтитиа Рамолино, Мадаме Мèре де л'Емпереур (Ајаццио, 24. коловоза 1750. - Рим, 2. вељаче 1836.) је бика корзиканска племкиња и мајка француског цара Наполеона I.
Биографија
[уреди | уреди извор]Рођена је у Ајацциоу на Корзици као кћи Нобилеа Гиованнија Геронима Рамолина, часника у војсци и његове супруге, Нобиле Ангеле Марије Пиетрасанта. Даљњи рођаци обитељи Рамолину били су нижи племићи у Генови. Мариа Летизиа никада није стекла формално образовање. Након смрти њезина оца, њезина мајка се преудала за Франза Фесцха, такођер војног часника, с којим је имала двоје дјеце, међу којима је био и Јосепх Фесцх.
Године 1764., с непуних 14 година, удала се за корзиканског адвоката Царла Буонапартеа. Родила је укупно 13 дјеце, осам од којих је преживјело дјетињство. Већина истих је касније добила племићке титуле од Наполеона. Мариа Летизиа била је изразито строга мајка те је имала врло једноставне погледе на живот. Примјерице, у то је доба била једна од ријетких еуропских мајки која је своју дјецу купала сваки други дан, а не једном на мјесец.
Иако јој је син постао француски цар, Мариа Летизиа никада није научила француски језик. Супруг јој је умро када је имала 35 година. Недуго након што је Наполеон постао цар, Мариа Летизиа је добила почасну титулу Мадаме Мèре де л'Емпереур (српскохрватски: Мадаме, Мајка Његова Височанства Цара) и мјесечна примања од 25,000 франака.[2] Године 1814., заједно је са сином била у егзилу на Елби, гдје је добивала потребну бригу.[3] Након 1815. године сели у Рим, у Палаззо D'Асте-Бонапарте, гдје проводи остатак живота у друштву млађег полубрата, Јосепха Фесцха.
Умрла је од старости, 2. вељаче 1836. године.
Обитељ
[уреди | уреди извор]Родитељи
[уреди | уреди извор]Име | Слика | Датум рођења | Датум смрти |
---|---|---|---|
Гиованни Геронимо Рамолино | 13. травња 1723. | 1755. | |
Ангела Мариа Пиетрасанта | цца. 1725. | 1790. |
Супруг
[уреди | уреди извор]Име | Слика | Датум рођења | Датум смрти |
---|---|---|---|
Царло Буонапарте | 27. ожујка 1746. | 24. вељаче 1785. |
Дјеца
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]Вањске повезнице
[уреди | уреди извор]- Марек, Мирослав. „Бонапарте Генеалогy”. Генеалогy.ЕУ. Архивирано из оригинала на датум 2020-02-17. Приступљено 2014-09-18.
- Летизиа Бонапарте Пхотограпх парт оф тхе Нинетеентх Центурy Нотаблес Дигитал Цоллецтион ат Геттyсбург Цоллеге[мртав линк]