Stanislav III. Turzo
Stanislav III. Turzo | |
uhorský palatín a spišský župan | |
| |
Narodenie | 24. júl 1576 Bojnice, Habsburská monarchia |
---|---|
Úmrtie | 1. máj 1625 (48 rokov) Piešťany, Habsburská monarchia |
Odkazy | |
Commons | |
Gróf Stanislav III. Turzo z Betlanoviec (* 24. júl 1576, Bojnice – † 1. máj 1625, Piešťany) bol uhorský palatín a spišský župan.
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]Narodil sa 24. júla 1576 v Bojniciach ako syn Alexeja Turzu a jeho manželky Barbory Zrínskej. Bol vzdelaný, študoval v zahraničí (v Augsburgu, dva roky v Padove, v Benátkach a v Ríme). V roku 1594, po otcovej smrti, prerušil štúdia a prevzal správu majetkov (hrady a panstvá Spiš, Bojnice a Hlohovec) i funkciu spišského dedičného župana a dal sa na vojenský život – vstúpil do služieb Mateja, brata cisára Rudolfa II.
Zúčastnil sa mnohých bojov proti Turkom, a to pri dobýjaní Novohradu, v roku 1595 pod velením generála Mansfelda pri dobytí Ostrihomu, potom Vyšehradu a Vacova, v roku 1596 pod velením generála Mikuláša Pálfiho pri pokuse o dobytie Jágru, v roku 1598 pri dobytí Rábu, Taty, Pápy a Vesprému, o rok na to pri dobývaní Hatvanu a viacerých hradov v okolí Szolnoku, pri dobývaní Nagykanizse, v roku 1601 pri dobytí Stoličného Belehradu. Pretože sa ako vojenský veliteľ naďalej chcel zúčastňovať na bojoch s Turkami, v roku 1603 sa vzdal funkcie dedičného spišského župana v prospech svojho mladšieho brata Krištofa, no po jeho smrti v roku 1614 sa stal opätovne hlavným spišským županom s postavením kráľovského pohárnika.
Spočiatku sa staral o povznesenie evanjelického školstva, v Hlohovci založil gymnázium a mnohých študentov vysielal na univerzitné štúdium do Nemecka. Bojnice sa za jeho spravovania stali v roku 1610 sídlom najväčšej superintendantúry pre Nitriansku, Tekovskú a Bratislavskú župu. S jeho menom sa viaže aj konanie evanjelickej synody v Šintave v roku 1622.
V čase neustálych vojen a povstaní sa najprv pridal na stranu Gabriela Betlena a v Bojniciach hostil jeho posádku, no potom prebehol na stranu cisára (niekde sa uvádza, že pod vplyvom arcibiskupa Petra Pázmaňa konvertoval na katolícku vieru). V roku 1622 na sneme v Šoporni ho zvolili za palatína a v roku 1624 vymohol od kráľa právo pre Spišskú stolicu používať červený vosk pri pečatení listín.
Palatín Stanislav III. zomrel 1. mája 1625 počas liečenia v piešťanských kúpeľoch. Pochovali ho v Levoči, kde je v krstnej kaplnke chrámu sv. Jakuba renesančný figurálny epitaf od Weinhardta.
Manželstvo a potomkovia
[upraviť | upraviť zdroj]Oženil sa s Annou Rozáliou Listovou[1] (=Annou Rosinou Listhiusovou) z Kopčian, ktorá bola známa ako druhá Alžbeta Bátorička – týrala a vraždila staré a mladé ženy. S ňou mal 7 detí :
- Stanislav (* 1599? – 24. december 1627), spišský župan
- Adam (* 1600? – † 16. december 1635), spišský župan
- Michal († 1636), spišský župan
- Pavol († mladý)
- Alžbeta († mladá)
- Štefan († mladý)
- Eva († 1627)
Diela
[upraviť | upraviť zdroj]- Anno 1623 Stanislai Thurzo Palatini Diarum
- Diarum Tractatus
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]Literatúra
[upraviť | upraviť zdroj]- TKÁČ, Marián: Turzovci. Bratislava : Post Scriptum, 2011, 160 s. ISBN 978-80-970489-9-0
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Stanislav III. Turzo