Бошко Јанковић (фудбалер)
Бошко Јанковић | |||
---|---|---|---|
Јанковић као играч Ђенове | |||
Лични подаци | |||
Пуно име | Бошко Јанковић | ||
Датум рођења | 1. март 1984. | ||
Место рођења | Београд, СФР Југославија | ||
Висина | 1,83 m | ||
Позиција | офанзивни везни | ||
Јуниорска каријера | |||
1992—2002 | Црвена звезда | ||
Сениорска каријера* | |||
Године | Клуб | Наст. | (Гол) |
2002—2006 | Црвена звезда | 74 | (24) |
2003—2004 | → Јединство Уб | 28 | (21) |
2006—2007 | Мајорка | 28 | (11) |
2007—2008 | Палермо | 27 | (2) |
2008—2013 | Ђенова | 83 | (14) |
2013—2016 | Верона | 51 | (4) |
Репрезентативна каријера** | |||
2004—2007 | Србија до 21 | 24 | (8) |
2006—2012 | Србија | 31 | (5) |
* Датум актуелизовања: 23. април 2020. ** Датум актуелизовања: 23. април 2020. |
Бошко Јанковић (Београд, 1. март 1984) је бивши српски фудбалер. Играо је на позицији офанзивног везног играча.
Клупска каријера
[уреди | уреди извор]Црвена звезда
[уреди | уреди извор]Прошао је све млађе категорије Црвене звезде.[1] За први тим је дебитовао у сезони 2002/03. код тренера Зорана Филиповића. У овој сезони је на 14 мечева у шампионату постигао три гола, а углавном је улазио са клупе за резерве.[2] Први гол као првотимац постигао је у мечу осмине финала Купа против Радничког из Пирота у победи од 4:0.[3] У наредној 2003/04. сезони, је у освајању дупле круне забележио четири меча у шампионату,[4] и два у Купу,[5] а највећи део сезоне је провео играјући на двојној регистрацији за Јединство са Уба.[6]
Стандардан првотимац је постао по повратку са позајмице у сезони 2004/05. Скренуо је пажњу на себе у квалификацијама за Лигу шампиона, када је постигао гол у победи против холандског ПСВ-а у Београду од 3:2.[7] Звезда је у реваншу у Ајндховену доживела тежак пораз (0:5) и пропустила још једну шансу да се пласира у групну фазу елитног такмичења. Јанковић је те сезоне укупно одиграо 38 такмичарских утакмица и постигао 11 погодака.[2]
Јанковић је био међу носиоцима игре у сезони 2005/06, када је освојена дупла круна.[2] Он и Никола Жигић су били најефикаснији фудбалери Звезде у шампионату са по 12 постигнутих голова,[8] а црвено-бели су стигли до шампионске титуле, док је Куп освојен након преокрета у финалу против ОФК Београда од 0:2 до 4:2.[9]
Почео је и сезону 2006/07. у Црвеној звезди. Наступио је у прва два кола Суперлиге Србије, као и у квалификацијама за Лигу шампиона против Корк Ситија и Милана. Након што су црвено-бели елиминисани у двомечу од Милана, Јанковић је прешао у Мајорку.[10]
Иностранство
[уреди | уреди извор]Јанковић је крајем августа 2006. потписао петогодишњи уговор са Мајорком.[10] Почетком марта 2007, на утакмици са Левантеом, Јанковић је постигао 10 гол у сезони. Да стигне до те бројке било му је потребно 1609. минута проведених у игри, чиме је оборио клупски рекорд који до тада држао Камерунац Самјуел Ето.[11] У сезони 2006/07, Јанковић је у дресу Мајорке на 28 утакмица у Примери постигао девет голова, а поред тога је постигао и два гола у Купу.
Крајем јуна 2007. је потписао петогодишњи уговор са Палермом.[12] Првенац у дресу Палерма је постигао 20. септембра 2007. на мечу против Младе Болеслав у Купу УЕФА.[13] Ипак за разлику од времена проведеног у Мајорки, Јанковић у дресу Палерма није био толико ефикасан. На 26 утакмица у Серији А је постигао два гола. Први гол је постигао у 23. колу против Каљарија, а други у последњем 38. колу против Сијене. Почео је и сезону 2008/09. у Палерму, наступио је и у 1. колу Серије А, али је онда 1. септембра 2008. отишао на једногодишњу позајмицу у Ђенову.[14]
У Ђенови је током сезоне 2008/09. на 25 одиграних утакмица у Серији А, постигао четири гола. Током лета 2009. Ђенова је искористила клаузулу из уговора на основу које је могла да након истека позајмице откупи Јанковићев уговор од Палерма.[15] У августу 2009, током припрема са Ђеновом, Јанковић је доживео тешку повреду лигамената колена због чега је отишао на дугу паузу.[16] Вратио се на терен тек у фебруару 2010, када је наступио на првенственој утакмици са Удинезеом.[17] Након тог меча је наступио и у наредна два првенствена кола, да би се затим поново повредио.[18] Иако се у први мах мислило да је у питању лакша повреда, каснијим прегледима установљено је да први хируршки захват обављен претходне јесени није у потпуности успео и да је потребна нова операција на повређеном менискусу.[19] Након тога је Јанковић поново отишао на дугу паузу, због које је пропустио СП 2010. као и добар део јесењег дела сезоне 2010/11.
Вратио се на терену у новембру 2010. када је заиграо за млади тим Ђенове, а потом и за први тим на куп утакмици са Виченцом.[20] У јануару 2011. је заиграо и на првенственој утакмици са Лацијом,[21] а укупно је у овој сезони забележио шест првенствених утакмица. Наредну 2011/12. сезону је одиграо без повреда, и забележио је 30 првенствених наступа, уз шест постигнутих голова. Одиграо је још и сезону 2012/13. у Ђенови, током које је у једном периоду носио и капитенску траку.[22]
У јулу 2013. је потписао двогодишњи уговор са Вероном, повратником у Серију А.[23][24] Након две сезоне је потписао нови уговор са Вероном,[25] а током лета 2016. је раскинуо уговор са овим клубом.[26]
Репрезентација
[уреди | уреди извор]Јанковић је са младом репрезентацијом, прво Србије и Црне Горе а потом и Србије, наступао на три Европска првенства. Први шампионат Европе је одиграо код селектора Владимира Петровића Пижона 2004. у Немачкој,[27] где је селекција СЦГ поражена у финалу од Италије.[28] Затим је играо и 2006, код селектора Драгана Окуке, на шампионату у Украјини,[29] где је национални тим поражен у полуфиналу од Украјине.[30] Треће првенство Европе, и једино под заставом самосталне Србије, Јанковић је одиграо код селектора Мирослава Ђукића 2007. у Холандији.[31] Млада репрезентација је на овом првенству стигла до финала, где је поражена од домаћина Холандије.[32]
За сениорску репрезентацију Србије је одиграо 31 утакмицу и постигао пет голова.[33] Дебитовао је 15. новембра 2006. против Норвешке (1:1) у Београду, а свој први гол је постигао против Португала 28. марта 2007. године у квалификацијама за Европско првенство 2008.[34] Због повреде је пропустио Светско првенство 2010. у Јужној Африци.[19] Последњи пут у дресу репрезентације Србије је наступио 31. маја 2012. у пријатељском мечу против Француске (0:2) у Ремсу.[33]
Статистика
[уреди | уреди извор]Клупска
[уреди | уреди извор]Клуб | Сезона | Лига | Куп | Европа | Укупно | ||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Наступа | Голова | Наступа | Голова | Наступа | Голова | Наступа | Голова | ||
Црвена звезда | 2002/03. | 14 | 3 | 1 | 1 | 0 | 0 | 15 | 4 |
2003/04. | 4 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 7 | 0 | |
2004/05. | 28 | 9 | 4 | 1 | 6 | 1 | 38 | 11 | |
2005/06. | 26 | 12 | 2 | 0 | 7 | 1 | 35 | 13 | |
2006/07. | 2 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 6 | 0 | |
Укупно | 74 | 24 | 9 | 2 | 18 | 2 | 101 | 28 | |
Јединство Уб (позајмица) | 2003/04. | 28 | 21 | — | 28 | 21 | |||
Мајорка | 2006/07. | 28 | 9 | 4 | 2 | — | 32 | 11 | |
Палермо | 2007/08. | 26 | 2 | 2 | 0 | 2 | 1 | 30 | 3 |
2008/09. | 1 | 0 | 0 | 0 | — | 1 | 0 | ||
Укупно | 27 | 2 | 2 | 0 | 2 | 1 | 31 | 3 | |
Ђенова | 2008/09. | 25 | 4 | 1 | 0 | — | 26 | 4 | |
2009/10. | 3 | 0 | 0 | 0 | — | 3 | 0 | ||
2010/11. | 6 | 0 | 1 | 0 | — | 7 | 0 | ||
2011/12. | 30 | 6 | 1 | 0 | — | 31 | 6 | ||
2012/13. | 19 | 4 | 1 | 0 | — | 20 | 4 | ||
Укупно | 83 | 14 | 4 | 0 | — | 87 | 14 | ||
Верона | 2013/14. | 18 | 2 | 1 | 0 | — | 19 | 2 | |
2014/15. | 18 | 1 | 1 | 0 | — | 19 | 1 | ||
2015/16. | 15 | 1 | 3 | 1 | — | 18 | 2 | ||
Укупно | 51 | 4 | 5 | 1 | — | 56 | 5 | ||
Укупно у каријери | 263 | 53 | 24 | 5 | 20 | 3 | 307 | 61 |
Репрезентативна
[уреди | уреди извор]Србија | ||
---|---|---|
Године | Наступа | Голова |
2006 | 1 | 0 |
2007 | 9 | 3 |
2008 | 9 | 1 |
2009 | 5 | 1 |
2010 | 1 | 0 |
2011 | 3 | 0 |
2012 | 3 | 0 |
Total | 31 | 5 |
Голови за репрезентацију
[уреди | уреди извор]# | Датум | Место | Противник | Гол | Резултат | Такмичење |
---|---|---|---|---|---|---|
1. | 28. март 2007. | Стадион Црвене звезде, Београд | Квалификације за Европско првенство 2008. | |||
2. | 2. јун 2007. | Олимпијски стадион у Хелсинкију, Хелсинки | Квалификације за Европско првенство 2008. | |||
3. | 17. октобар 2007. | Стадион Тофик Бахрамов, Баку | Квалификације за Европско првенство 2008. | |||
4. | 31. мај 2008. | Велтинс арена, Гелзенкирхен | Пријатељска | |||
5. | 1. април 2009. | Стадион Партизана, Београд | Пријатељска |
Трофеји
[уреди | уреди извор]- Црвена звезда
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Boško Janković za B92: Očigledno nekome ne odgovaram”. b92.net. 12. 10. 2014. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ а б в „На данашњи дан: Рођен Бошко Јанковић”. mojacrvenazvezda.net. 1. 3. 2018. Приступљено 22. 4. 2020.
- ^ „Zvezdini bum-bum klinci”. glas-javnosti.rs. 27. 9. 2002. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Шампиони државе 2004.”. crvenazvezdafk.com. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Освајачи Купа 2004.”. crvenazvezdafk.com. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Šest karata za Ub”. glas-javnosti.rs. 5. 3. 2004. Архивирано из оригинала 03. 10. 2012. г. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Zvezda - PSV 3-2 !”. b92.net. 12. 8. 2004. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Шампиони државе 2006.”. crvenazvezdafk.com. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Od 0:2 do „duple krune“”. sportskacentrala.com. 10. 5. 2006. Архивирано из оригинала 03. 04. 2019. г. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ а б „Boško Janković potpisao za Majorku”. mondo.rs. 23. 8. 2006. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „BOŠKO BOLJI OD ETOA!”. pressonline.rs. 5. 4. 2007. Архивирано из оригинала 18. 05. 2020. г. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Boško Janković potpisao za Palermo”. mondo.rs. 29. 6. 2007. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Kup UEFA: Janković i Ergić strelci”. b92.net. 20. 9. 2007. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Janković i Milito u Đenovi”. b92.net. 1. 9. 2008. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Janković za MONDO: Čekam bebu i meč za Srbiju”. mondo.rs. 29. 6. 2009. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Teška povreda Boška Jankovića”. b92.net. 9. 8. 2009. Приступљено 22. 4. 2020.
- ^ „Biću bolji nego pre”. b92.net. 21. 2. 2010. Приступљено 22. 4. 2020.
- ^ „Jankoviću stradao meniskus”. novosti.rs. 21. 2. 2010. Приступљено 22. 4. 2020.
- ^ а б „Janković propušta Mondijal”. sportskacentrala.com. 17. 3. 2010. Архивирано из оригинала 26. 01. 2022. г. Приступљено 22. 4. 2020.
- ^ „Janković: Tek treba da pobedim strah”. novosti.rs. 21. 11. 2010. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Janković: Biću i jači i bolji”. novosti.rs. 14. 1. 2011. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Janković kapiten budućnosti Đenove”. novosti.rs. 8. 9. 2012. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Boško Janković potpisao dvogodišnji ugovor sa Veronom”. mozzartsport.com. 19. 7. 2013. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Verona predstavila Boška Jankovića”. mozzartsport.com. 20. 7. 2013. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Boško Janković ostaje u Italiji”. mozzartsport.com. 8. 7. 2015. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Boško Janković je slobodan!”. mozzartsport.com. 30. 8. 2016. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Napad na Atinu”. glas-javnosti.rs. 27. 5. 2004. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „I SREBRO ZA PONOS!”. novosti.rs. 9. 6. 2004. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Okuka saopštio konačan spisak”. b92.net. 14. 5. 2006. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „U21: SCG ispala na penale!”. b92.net. 2. 6. 2006. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Đukić odredio spisak za EP”. b92.net. 30. 5. 2007. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „Holandija odbranila titulu prvaka”. b92.net. 23. 6. 2007. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ а б „Janković Boško”. reprezentacija.rs. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „To je pravo vreme: Boško Janković, 1:1!”. mondo.rs. 28. 3. 2020. Приступљено 23. 4. 2020.
- ^ „B.Janković”. worldfootball.net. Приступљено 23. 4. 2020.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Бошко Јанковић на сајту reprezentacija.rs
- Бошко Јанковић на сајту Soccerway (језик: енглески)
- Бошко Јанковић на сајту Transfermarkt (језик: енглески)
- Бошко Јанковић на сајту National Football Teams (језик: енглески)
- Бошко Јанковић на сајту WorldFootball.net (језик: енглески)