Светско првенство у фудбалу 1954.
Званични постер првенства | |
Детаљи такмичења | |
---|---|
Држава домаћин | |
Датум | 16. јун — 4. јул 1954. |
Екипе | 16 |
Коначан пласман | |
Првак | |
Друго место | |
Треће место | |
Четврто место | |
Статистике турнира | |
Одиграно утакмица | 26 |
Постигнуто голова | 140 (5,38 по мечу) |
Укупно гледалаца | 889.500 (34.212 по мечу) |
Најбољи стрелац | |
Светско првенство у фудбалу 1954. је пето по реду светско првенство. Одржано је у Швајцарској од 16. јуна до 4. јула. Како је 1954. година била педесетогодишњица постојања ФИФЕ, одлучено је да домаћин првенства буде земља у којој је седиште светске фудбалске федерације, Швајцарска. Ова одлука је донесена у јулу 1946. на седници ФИФЕ. Први пут је првенство одржано у једној континенталној земљи.
Светски прваци су постали репрезентативци Западне Немачке који су поразили Мађарску у драматичном финалу са 3:2. Ово је Немцима била прва титула светског првака у фудбалу.
Преглед такмичења
[уреди | уреди извор]Ово првенство је било прво првенство које је било преношено преко телевизије. Такође су биле издат јубиларни ковани новац за ову прилику.
На такмичењу је учествовало шеснаест репрезентација. Тимови су били подељени у четири групе и свака група је имала два од осам тада прво рангираних репрезентација света које су се пласирале на светско првенство. Осам пласираних прворангираних репрезентација у то време су биле Аустрија, Бразил, Енглеска, Француска, Мађарска, Италија, Турске и Уругвај. Остатак групе је био попуњен са још два тима. Пошто су носиоци група били одређени још пре квалификација, организатори су морали да замене Шпанију са Турском, екипом која је избацила Шпанију са такмичења.[1] Одређивање група и извлачење парова је било одржано у Цириху, 30. новембра, 1953.
На овом првенству је уместо одигравања свако са сваким, из групе, утакмице игран систем по којем је свако играо само по две утакмице и то само носиоци група против преостале две екипе које су им придодате у групу. У случају нерешених исхода ишло би се на одигравање додатне утакмице која би одлучивала о репрезентацији која би се квалификовала за даље такмичење. У случају нерешених исхода и ових утакмица ишло би се на продужетке. Две првопласиране репрезентације из групе би се квалификовала за даље такмичење.
Уругвај и Аустрија су завршиле такмичење у групама са по две победе, исто тако је било и са репрезентацијама Бразила и Југославије које су делиле прво место са по једном победом и нерешеном утакмицом. У овој групи испале су репрезентације Француске и Мексика.
Прво место Друго место Треће место | Четврто место Од 5. до 8. места Од 9. до 16. места |
Швајцарска и Италија су одиграле две утакмице и у другој утакмици Швајцарска је победила са 4:1 и прошла даље. Немци, који су поново примљени у ФИФА 1950. године и нису имали повлашћен положај, су у такмичењу у групама победили Турску. Корејци су изгубили две утакмице и то са 7:0 и 9:0. Сеп Хербергер, селектор немачке репрезентације, је одиграо тактички против фаворизованих Мађара и извео је комбиновани тим на тој утакмици и наравно та утакмица је изгубљена са 8:3. Следећу утакмицу, такозваног плејофа, против Турске Немци су доста лако добили. На утакмици против Немачке, капитен мађарске репрезентације Ференц Пушкаш, за кога се тада сматрало да је најбољи играч планете тог времена, је био теже повређен после старта немачког одбрамбеног фудбалера Вернера Либриха. Пушкаш је из тог разлога пропустио наредна два меча своје репрезентације. Појавио се на финалној утакмици првенства, али се и тада видело да се није опоравио од повреде[2].
Четвртфинале
[уреди | уреди извор]У четвртфиналу, у једној од најгрубљих фудбалских утакмица светских првенстава, фаворит Мађарска је победила Бразил са 4:2. Чак је у новинама и у литератури та утакмица забележена и упамћена као Битка у Берну. У другој утакмици тада још владајући светски првак Уругвај је послао Енглезе кући, победивши са 4:2. У трећој утакмици четвртфинала где су се састали Немачка и Југославија, Немци су победили са резултатом 2:0. У четвртој утакмици су се састали Аустрија и домаћин Швајцарска, где је су Аустријанци избацили домаћина из даљег такмичења. У овом сусрету је постигнуто највише голова на једној утакмици светског првенства до тада 12, резултат је био 7:5 за Аустрију.
Полуфинале
[уреди | уреди извор]У првој полуфиналној утакмици су играле репрезентације Аустрије и Немачке. Немачка је веома лако дошла до победе и пласирала се у финале, са резултатом од 6:1.
У другом полуфиналу су се састале фаворит Мађарска и бранилац титуле светског првака Уругвај. Ово је била једна од најзанимљивијих утакмица светског првенства. Мађарска је у друго полувреме ушла са вођством од 1:0, да би Уругвај успео да извуче резултат 2:2 и продужетке. Неизвесност утакмице је прекинуо мађарски голгетер Шандор Кочиш са два постигнута поготка прекинуо уругвајске снове о финалу. Крајњи резултат је био 4:2 за Мађаре.
У сусрету за треће место су се састале поражене екипе из полуфинала и ту је Аустрија победила Уругвај са 3:1 и тиме осбвојила трећу позицију.
Финале
[уреди | уреди извор]У Берну на Ванкдорф стадиону пред 60.000 гледалаца се одигравала финална утакмица две репрезентације које су се већ једном састале у предтакмичењу. Ту утакмицу је Мађарска убедљиво добила са 8:3. Златни тим мађарске је био фаворит у свим предвиђањима и кладионицама, имали су за собом рекорд од 32 утакмице из којих су изашли непоражени, тим састављен од тадашњих фудбалских звезда светске класе али и две изузетно тешке утакмице, које су играли без свог најбољег играча Пушкаша који је био повређен, у четвртфиналу и полуфиналу против Бразила и Уругваја.
Дан када се одигравала утакмица је почео са кишом. Немци су ово назвали Фриц-Валтер-Време (Fritz-Walter-Wetter) из разлога да је понајбољи немачки играч Фриц Валтер управо своје најбоље партије давао у таквим временским условима. Немци су такође били спремни и на овакво време пошто им је снабдевач копачки Ади Даслер (Adi Dassler), оснивач фирме Адидас, дао опрему где су крампони могли да се мењају у зависности од подлоге што је била једна од новина произвођача спортске опреме.
Иако је још осећао последице повреде из претходног сусрета са Немцима у предтакмичењу, Ференц Пушкаш се на финалној утакмици појавио у саставу прве једанаесторкe мађарске репрезентације. Без обзира на све ове проблеме Мађари су кренули веома снажно и већ у 6 минуту голом Пушкаша и Цибора у 8 минуту су повели са 2:0. Чинило се да се понавља утакмица из предтакмичења и да ће Немци доживети још један тежак пораз. Међутим ово је трајало само наредних 11 минута Макс Морлок у 10 минуту и Хелмут Ран у 19 минуту су изједначили резултат на 2:2 и побринули се да утакмица уђе у неизвесне воде и анале светских првенстава не само што је финална утакмица.
Друго полувреме је донело кишу промашаја мађарског тима и надмоћ коју нису могли да искористе. Немачки радио-репортер, Херберт Цимерман, је изговорио своју најчувенију реченицу и прогнозу каријере. Негде шест минута пре краја коментарисао је да би Ран требало да пуца на мађарски гол из позадине, што је овај после неколико секунди и урадио и постигао свој други гол у финалној утакмици и довео своју репрезентацију у вођство са 3:2. А неколико минута касније се показало да је то био и крајњи резултат меча. Мађарски радио-репортер Ђерђ Сепеши је давао коментаре живота, узбуђење и шок је достигао врхунац. На 2 минута до краја утакмице Пушкаш је постигао још један гол, који је првобитно био признат од стране главног судије али је на интервенцију помоћног судије поништен.
Немци су победом на овој утакмици освојили своју прву титулу светског првака и трофеј Жила Римеа. Немци су ову победу славили и назвали је Чудо у Берну, и по овоме је снимљен и филм 2003. За Мађаре, пораз на овој утакмици је био шок и оставио је дубоке трагове у мађарском фудбалу и за њих је и даље ова утакмица под знаком питања због недоследних судијских одлука и тврдње да су немачки играчи били допинговани.
Најчешћа питања око ове утакмице се постављају прво око изједначујућег гола Немаца на 2:2. Мађарски голман Грошич је кренуо да пресретне Фриц Валтеров ударац из корнера, и телевизијски снимак то показује када је био фаулиран од стране другог немачког играча Ханса Шафера, иако је лопта могла да стигне до Рана без проблема. Други контроверзни моменат је био око тврдње да су немачки играчи користили допинг у другом полувремену. Иако никада није доказано, немачки спортски историчар Гидо Кноп (Guido Knopp) у свом документарцу на ЗДФу из 2004. године тврди да су немачки репрезентативци добили инјекције Ц витамина у полувремену, које су добили од совјетског спортског лекара[3]. Ово такође може да објасни жутицу коју су добили немачки репрезентативци после светског првенства.
Такође се поставља питање око промене одлуке главног судије, када је у 87 минуту прво признао па поништио Пушкашев гол. Камера која је преносила сусрет није била у најбољој позицији да би се могло рећи да ли је Пушкашбио у офсајду или не. Само очевици говоре да судија није био у праву када је поништио гол. Међу очевицима је био и немачки резервни играч Алфред Пфаф (Alfred Pfaff)[4]. Још један снимак, који је показао да није било офсајда, је такође приказан на немачком регионалном каналу НДР 2004. године[5]).
Кочишевих 11 голова му је донело титулу најбољег стрелца првенства и свих првенстава до тада. Претходни рекордер је био Бразилац Адемир са девет погодака. Иако нису одбранили титулу светског првака Уругвај је статистички постао најуспешнија фудбалска нација на свету. Мађари су на овом првенству остварили победу са највећом гол-разликом до тада, 9:0, против Јужне Кореје.
Места одигравања
[уреди | уреди извор]Шест градова је било домаћин светског првенства:
- Базел, (St. Jakob Stadium)
- Берн, (Wankdorf Stadium)
- Женева, (Charmilles Stadium)
- Лозана, (Stade Olympique de la Pontaise)
- Лугано, (Cornaredo Stadium)
- Цирих, (Hardturm Stadium)
Резултати
[уреди | уреди извор]Прва рунда
[уреди | уреди извор]Група 1
[уреди | уреди извор]Репрезентација | Ута | П | Н | И | ГД | ГП | Поена |
---|---|---|---|---|---|---|---|
2 | 1 | 1 | 0 | 6 | 1 | 3 | |
2 | 1 | 1 | 0 | 2 | 1 | 3 | |
2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 3 | 2 | |
2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 8 | 0 |
16. јун 1954. 18:00 | |||
5 : 0 | Женева Стадион Шармил Судија: Вислинг (Швајцарска) Гледалаца: 13.000 | ||
Балтазар Валдир Переира Диди Жозе Лазаро Роблес Пинга Жулињо |
(Извештај) |
16. јун 1954. 18:00 | |||
1 : 0 | Лозана Стадион Олимпика Судија: Грифитс (Велс) Гледалаца: 27.000 | ||
Милош Милутиновић |
(Извештај) |
Југославија — Владимир Беара, Бранко Станковић, Томислав Црнковић, Златко Чајковски, Иван Хорват, Вујадин Бошков, Милош Милутиновић, Рајко Митић, Бернард Вукас, Стјепан Бобек и Бранко Зебец.[6]
Француска Реметр, Ђанеси, Келбел, Пенверн, Жонке, Марсел, Копа, Гловацки, Страп, Дередр и Венсен[6].
19. јун 1954. 17:00 | |||
1 : 1 | Лозана Стадион Олимпика Судија: Фолтлес (Шкотска) Гледалаца: 40.000 | ||
Валдир Переира Диди |
(Извештај) | Бранко Зебец |
Југославија — Владимир Беара, Бранко Станковић, Томислав Црнковић, Златко Чајковски, Иван Хорват, Вујадин Бошков, Милош Милутиновић, Рајко Митић, Бранко Зебец, Бернард Вукас и Дионизије Дворнић[6].
Бразил — Кастиљо, Ђалма Сантос, Нилтон Сантос, Брандазињо, Пинеиро, Бауер, Жулињо, Диди, Балтазар, Пинга, Родригез[6].
19. јун 1954. 17:10 | |||
3 : 2 | Женева Стадион Шармил Судија: Асенси (Шпанија) Гледалаца: 19.000 | ||
Жан Винсент Раул Карденас Рејмонд Копа |
(Извештај) | Хосе Луис Ламадрид Томас Балказар |
Група 2
[уреди | уреди извор]Репрезентација | Ута | П | Н | И | ГД | ГП | Поена |
---|---|---|---|---|---|---|---|
2 | 2 | 0 | 0 | 17 | 3 | 4 | |
2 | 1 | 0 | 1 | 7 | 9 | 2 | |
2 | 1 | 0 | 1 | 8 | 4 | 2 | |
2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 16 | 0 |
17. јун 1954. 18:00 | |||
4 : 1 | Берн Ванкдорф стадион Судија: Да Коста Виеира (Португал) Гледалаца: 39.000 | ||
Ханс Шефер Бернард Клот Отмар Валтер Макс Морлок |
(Извештај) | Суат Мамат |
17. јун 1954. 18:00 | |||
9 : 0 | Цирих Хардтурн стадион Судија: Винсент (Француска) Гледалаца: 18.000 | ||
Ференц Пушкаш Михаљ Лантош Шандор Кочиш Золтан Цибор Петар Палоташ |
(Извештај) |
20. јун 1954. 16:50 | |||
8 : 3 | Базел Стадион свети Јакоб Судија: Вилијам Линг (Енглеска) Гледалаца: 65.000 | ||
Шандор Кочиш Ференц Пушкаш Нандор Хидегкути Јожеф Тот II |
(Репортажа) | Алфред Пфаф Хелмут Ран Рихард Херман |
20. јун 1954. 17:00 | |||
7 : 0 | Женева Стадион Шармил Судија: Марино (Уругвај) Гледалаца: 3.000 | ||
Суат Мамат Лефтер Кичикандоњидас Бурхан Саргин Ерол Кескин |
(Извештај) |
- Немци су морали да играју бараж са Турском да би се пласирали у следеће коло.
Плејоф
[уреди | уреди извор]23. јун 1954. 18:00 | |||
7 : 2 | Цирих Хардтурм стадион Судија: Винсент (Француска) Гледалаца: 18.000 | ||
Отмар Валтер Ханс Шефер Макс Морлок Фриц Валтер |
(Репортажа) | Мустафа Ертан Лефтер Кучукандоњадис |
Група 3
[уреди | уреди извор]Репрезентација | Ута | П | Н | И | ГД | ГП | Поена |
---|---|---|---|---|---|---|---|
2 | 2 | 0 | 0 | 9 | 0 | 4 | |
2 | 2 | 0 | 0 | 6 | 0 | 4 | |
2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 7 | 0 | |
2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 8 | 0 |
16. јун 1954. 18:00 | |||
2 : 0 | Берн Ванкдорф стадион Судија: Артур Едвард Елис (Енглеска) Гледалаца: 20.500 | ||
Оскар Мигез Хуан Алберто Шиафино |
(Извештај) |
16. јун 1954. 18:00 | |||
1 : 0 | Цирих Стадион Хардтурм Судија: Франкен (Белгија) Гледалаца: 30.000 | ||
Ерих Пробст |
(Извештај) |
19. јун 1954. 16:50 | |||
7 : 0 | Базел Стадион Сент Ђекоб Судија: Орландини (Италија) Гледалаца: 43.000 | ||
Оскар Мигез Оскар Мигез Хулио Абади |
(Извештај) |
19. јун 1954. 17:00 | |||
5 : 0 | Цирих Стадион Хардтурм Судија: Стефановић (Југославија) Гледалаца: 25.000 | ||
Ернст Стојаспал Оскар Мигез |
(Извештај) |
Група 4
[уреди | уреди извор]Репрезентација | Ута | П | Н | И | ГД | ГП | Поена |
---|---|---|---|---|---|---|---|
2 | 1 | 1 | 0 | 6 | 4 | 3 | |
2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 2 | |
2 | 1 | 0 | 1 | 5 | 3 | 2 | |
2 | 0 | 1 | 1 | 5 | 8 | 1 |
17. јун 1954. 17:50 | |||
2 : 1 | Лозана Стадион Олимпик Судија: Виана (Бразил) Гледалаца: 43.000 | ||
Роберт Баламан Јозеф Хиги |
(Извештај) | Ђанпјеро Бониперти |
17. јун 1954. 18:10 | |||
4 : 4 (прод.) | Базел Стадион Сент Јакоб Судија: Шмецер (Западна Немачка) Гледалаца: 40.000 | ||
Ајвор Брадис Нат Лофтхаус |
(Извештај) | Леополд Анол Хенри Копенс Џими Дикинсон |
20. јун 1954. 17:00 | |||
4 : 1 | Лугано Стадион Корнаредо Судија: Штајнер (Аустрија) Гледалаца: 26.000 | ||
Егисто Пандолфини Карло Гали Амлето Фригнани Бенито Лорензи |
(Извештај) | Леополд Анол |
20. јун 1954. 17:10 | |||
2 : 0 | Берн Ванкдорф стадион Судија: Жолт (Мађарска) Гледалаца: 50.000 | ||
Џими Мулен Денис Вилшо |
(Извештај) |
Плејоф
[уреди | уреди извор]23. јун 1954. 18:00 | |||
4 : 1 | Базел Стадион Сент Јакоб Судија: Грифитс (Велс) Гледалаца: 30.000 | ||
Јозеф Хиги Роберт Баламан Жак Фатон |
(Извештај) | Фулвио Нести |
Нокаут фаза
[уреди | уреди извор]Четвртфинале | Полуфинале | Финале | ||||||||
27. јун - Берн | ||||||||||
2 | ||||||||||
30. јун – Лозана | ||||||||||
4 | ||||||||||
4 | ||||||||||
26. јун - Базел | ||||||||||
2 | ||||||||||
4 | ||||||||||
4. јул – Берн | ||||||||||
2 | ||||||||||
2 | ||||||||||
27. јун – Женева | ||||||||||
3 | ||||||||||
0 | ||||||||||
30. јун - Базел | ||||||||||
2 | ||||||||||
6 | ||||||||||
26. јун - Лозана | ||||||||||
1 | Треће место | |||||||||
7 | ||||||||||
3. јул - Цирих | ||||||||||
5 | ||||||||||
1 | ||||||||||
3 | ||||||||||
Четвртфинале
[уреди | уреди извор]26. јун 1954. 17:00 | |||
7 : 5 | Лозана Стадион Олимпик Судија: Фолтлес (Шкотска) Гледалаца: 35.000 | ||
Теодор Вагнер Алфред Кернер Ернст Оцвирк Ерих Пробст |
(Извештај) | Роберт Баламан Јозеф Хиги |
26. јун 1954. 17:00 | |||
4 : 2 | Базел Стадион Сент Јакоб Судија: Штајнер (Аустрија) Гледалаца: 35.000 | ||
Карлос Боргес Обдулио Варела Хуан Алберто Шиафино Хавиер Амбриос |
(Извештај) | Нат Лофтхаус Том Финли |
27. јун 1954. 17:00 | |||
4 : 2 | Берн Ванкдорф стадион Судија: Артур Едвард Елис (Енглеска) Гледалаца: 60.000 | ||
Нандор Хидегкути Шандор Кочиш Михаљ Лантош |
(Репортажа) | Сантос Жулињо |
27. јун 1954. 17:00 | |||
0 : 2 | Женева Стадион Шармил Судија: Жолт (Мађарска) Гледалаца: 20.000 | ||
(Извештај) | Иван Хорват Хелмут Ран |
Југославија — Владимир Беара, Бранко Станковић, Томислав Црнковић, Златко Чајковски, Иван Хорват, Вујадин Бошков, Милош Милутиновић, Рајко Митић, Бернард Вукас, Стјепан Бобек и Бранко Зебец[6]. Селектори: Арсенијевић, Лемешић и Тирнанић.
Немачка — Турек, Лабан, Колмајер, Екел, Либрих, Мај, Ран, Морлок, О. Валтер, Ф. Валтер и Шефер[6].
Полуфинале
[уреди | уреди извор]30. јун 1954. 18:00 | |||
4–2 (прод.) | Лозана, Стадион Олимпик Судија: Грифитс (Велс) Гледалаца: 37.000 | ||
Золтан Цибор Нандор Хидегкути Шандор Кочиш |
(Репортажа) | Хуан Хоберг |
30. јун 1954. 18:00 | |||
6–1 | Базел Стадион Сент Јакоб Судија: Орландини (Италија) Гледалаца: 58.000 | ||
Ханс Шефер Макс Морлок Фриц Валтер Отмар Валтер |
(Извештај) | Ерих Пробст |
Утакмица за треће место
[уреди | уреди извор]3. јул 1954. 17:00 | |||
1–3 | Цирих, Стадион Хардтурм Судија: Вислинг (Швајцарска) Гледалаца: 35.000 | ||
Хуан Хоберг |
(Репортажа) | Ернст Стојаспал Луис Круз Ернст Оцвирк |
Финале
[уреди | уреди извор]4. јул 1954. 17:00 | |||
2–3 | Берн, Ванкдорф стадион Судија: Вилијам Линг (Енглеска) Гледалаца: 60.000 | ||
Ференц Пушкаш Золтан Цибор |
(Репортажа) | Макс Морлок Хелмут Ран |
Састав екипа:
Мађарска — Грошич, Бузански, Лантош, Божик, Лорант, Закаријаш, М. Тот, Цибор, Кочиш, Хидегкути и Пушкаш. Тренер:Густав Шебеш[6].
Немачка — Турек, Посипал, Колмајер, Екел, Либрих, Мај, Ран, Морлок, О. Валтер, Фриц Валтер и Шефер. Тренер:Сеп Хербергер[6].
Награде
[уреди | уреди извор]Победник Светског првенства 1954. |
---|
Репрезентација Западне Немачке Прва титула |
Златна копачка: |
---|
Стрелци
[уреди | уреди извор]
11 голова
6 голова
4 гола
Аутоголови
|
3 гола
2 гола
|
1 гол
|
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „ФИФА - Историја одређивања група и извлачења парова на светским првенствима” (PDF). Архивирано из оригинала (PDF) 14. 06. 2010. г. Приступљено 25. 4. 2013.
- ^ „ференц Пушкаш на Ифхоф страници”. Приступљено 25. 4. 2013.
- ^ „Das Wunder von Bern - Die wahre Geschichte”. Архивирано из оригинала 20. 04. 2008. г. Приступљено 25. 4. 2013.
- ^ Ewiger Knaben Wunderhorn (DER SPIEGEL, 18/2004)
- ^ „Das Trauma von Bern: Die unbekannte Seite des legendären Endspiels”. Архивирано из оригинала 05. 06. 2008. г. Приступљено 25. 4. 2013.
- ^ а б в г д ђ е ж Од Монтевидеа до Минхена, Петар Обрадовић и Томислав Марковић БИГЗ, 1974.