Claude-Victor Perrin
Claude-Victor Perrin | |
| |
Information | |
---|---|
Smeknamn | Victor |
Född | 7 december 1764 Lamarche, Vosges |
Död | 1 mars 1841 (76 år) Paris |
Grad | marskalk av Frankrike |
Slag/krig | franska revolutionskrigen |
Utmärkelser | hertig av Belluno pär av Frankrike Namn ingraverade på Triumfbågen |
Övrigt | krigsminister |
Claude-Victor Perrin, känd som Victor, född 7 december 1764 i Lamarche i Vosges, död 1 mars 1841 i Paris, var en fransk militär, utnämnd till hertig av Belluno 1808 och marskalk av Frankrike 1807.
Tidig karriär
Victor inträdde 1781 vid artilleriet och blev efter franska revolutionens utbrott officer. För sina framgångar under belägringen av Toulon 1793 utnämndes Victor till brigadgeneral, deltog sedermera i krigen i Italien och utmärkte sig som divisionschef i slaget vid Marengo.
Napoleonkrigen
1805–1806 var han envoyé i Danmark. 1806 var han stabschef vid 5:e armékåren, blev 1807 tillfångatagen av Ferdinand von Schills frikår i Pommern men utväxlades mot Gebhard Leberecht von Blücher. I slaget vid Friedland 1807 förde han med utmärkelse 1:a armékåren, belönades genom att utnämnas till marskalk av Frankrike och upphöjdes 1808 till hertig av Belluno. Samma år begav han sig med 1:a armékåren till Spanien, där han kämpade till 1812, då han deltog i Napoleons ryska fälttåg i spetsen för 9:e kåren. I slaget vid Berezina, där han med arriärgardet uppehöll de påträngande ryssarna, bidrog han i väsentlig mån till Napoleons räddning.
Victor deltog vidare i fälttågen 1813 och 1814, men råkade genom en försummelse vid Montereau ut för Napoleons onåd och slöt sig därefter till Ludvig XVIII. Victor var ordförande i den kommission som dömde de officerare, däribland marskalk Michel Ney, som under de hundra dagarna avfallit till Napoleon.
Pär och krigsminister
Han blev pär och var krigsminister 1821–1823. Den av vissa oregelbundenheter i förvaltningen framkallade Ouvrard-processen medförde Victors tillbakaträdande. Hans son utgav 1846 hans memoarer under titeln Extraits des mémoires inédits du duc de Belluno, och hans staty är rest i Lamarche.
Referenser
Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Victor, Claude V.-Perrin, 31 juli 1921.
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör Claude-Victor Perrin.
|