Тарле Євген Вікторович
Тарле Євген Вікторович | |
---|---|
рос. Евгений Тарле | |
Народився | 27 жовтня (8 листопада) 1875[1], 20 листопада 1874[2] або 1874[3][4][5] Київ, Російська імперія[6] |
Помер | 5 січня 1955[6][7][8], 6 січня 1955[2] або 1955[3][4][5] Москва, СРСР[6] |
Поховання | Новодівичий цвинтар |
Країна | |
Діяльність | історик, викладач університету, науково-педагогічний працівник |
Alma mater | Історико-філологічний факультет Київського університету[d] |
Галузь | історія[10] |
Заклад | Тартуський університет Казанський державний університет Московський державний інститут міжнародних відносин Російська національна бібліотека[2] |
Науковий ступінь | доктор історичних наук |
Науковий керівник | Лучицький Іван Васильович |
Відомі учні | Lev Kertmand Борис Піотровськийd Гумільов Лев Миколайович Yury Aleksandrovd Aleksandr Manusevichd Aleksandr Ivanovich Molokd |
Аспіранти, докторанти | Lev Kertmand Anatoly Krasikovd |
Членство | Російська академія наук Академія наук СРСР |
Нагороди | |
Євге́н Ві́кторович Та́рле (8 листопада 1874, Київ — 6 січня 1955, Москва) — український історик, педагог. Академік АН СРСР. Автор книг «Наполеон», «Нашествие Наполеона на Россию», «Талейран», «Жерминаль и прериаль», «Крымская война» та ін.
Народився 8 листопада 1874 року в єврейській сім'ї купця з Херсона. Закінчив Херсонську чоловічу гімназію № 20 і 1892 року вступив в Новоросійського університету в Одесі на історико-філологічний факультет. Через рік перевівся на аналогічний факультет до Київського університету.
1896 року закінчив навчання і залишився працювати на кафедрі для підготовки до професорського звання, викладав у київських гімназіях, друкувався в журнальній періодиці, брав участь у підготовці статей до енциклопедичного словника Брокгауза і Ефрона. Наукова та громадська активність молодого вченого привернула увагу влади: Є.Тарле був арештований і висланий з Києва.
З 1901 — в Петербурзі.
У 1901 — перша наукова робота (магістерська дисертація) про Томаса Мора.
З 1903 — приват-доцент університету. Є.Тарле був прихильником конституційних змін в Росії. 1905 — арештований і знову позбавлений права займатися викладацькою діяльністю. Зміни в житті Росії, що сталися як наслідок революції 1905 року, повернули Є.Тарле до викладацької діяльності. 1911 — захистив докторську дисертацію.
Події 1917 року знайшли суперечливий відгук у вченому. Він вітав лютневу революцію й вів активну наукову та громадську діяльність. Регулярно виїздив до Франції для роботи в архівах, сприяв налагодженню розірваних наукових контактів з Європою. Обраний дійсним членом Товариства французької революції, почесним членом Академії політичних наук Колумбійського університету тощо.
1921 — член-кореспондент АН СРСР, 1927 — дійсний член АН СРСР.
1930 — арештований разом з іншими істориками у, так званій, «академічній справі». В ув'язненні провів півтора року, виключений з Академії Наук, 1931 року відправлений у заслання в Казахстан.
З 8 серпня 1931 року перебував у вигнанні в Алма-Аті, де розпочав роботу над «Наполеоном».
Потім був реабілітований Сталіним завдяки «Наполеону».
Під тиском міжнародної наукової громадськості Є.Тарле дозволили викладати історію в Алма-Атинському університеті, а 1932 дозволили повернутися до Москви.
1933 — відновлений на посаді професора Ленінградського університету, пізніше — в званні академіка.
Проте повністю вчений був реабілітований лише посмертно в 1967 році.
Останні дослідження документів по, так званій, «Академічній справі» дозволяють стверджувати, що Тарле доносив на своїх колег по історичному цеху, зокрема, на історика Платонова С.Ф., звинувачуючи його у тому, що він очолював контрреволюційний гурток у Ленінграді.[11]
Помер 6 січня 1955 року в Москві
Протягом останніх тридцяти років свого життя Є.Тарле вів активне наукове й творче життя: викладав, писав нові книги, підручники історії, укладав збірники документів. Він автор монографій «Наполеон» (1936), «Талейран» (1940), «Кримська війна» (1941—1943) та багатьох інших ґрунтових наукових досліджень[12].
1940-го року вчений був обраний почесним доктором університетів Брно, Праги, Осло, Сорбонни, член-кореспондентом Британської академії, членом Норвезької АН, Філадельфійської академії політичних та соціальних наук в США.
- Три ордени Леніна, два ордени Трудового Червоного Прапора.
- Тричі лауреат Сталінської премії (1942 р. за «Історію дипломатії», 1943, 1946 рр.)
- На честь Є. В. Тарле названо вулицю в Херсоні.
- Ясь О. В. Тарле Євген Вікторович // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2013. — Т. 10 : Т — Я. — С. 33. — ISBN 978-966-00-1359-9.
- О. М. Мироненко. Тарле Євген Вікторович // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 1998—2004. — ISBN 966-749-200-1.
- Український радянський енциклопедичний словник : [у 3 т.] / гол. ред. Бабичев Ф. С. — 2-ге вид. — К. : Голов. ред. УРЕ АН УРСР, 1987. — Т. 3 : Портулак — Ь. — 736 с.
- Віталій Абліцов «Галактика „Україна“. Українська діаспора: видатні постаті» — К.: КИТ, 2007. — 436 с.
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #118801384 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в Сотрудники Российской национальной библиотеки
- ↑ а б Swartz A. Open Library — 2007.
- ↑ а б YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe — Yale University Press, 2008.
- ↑ а б Catalogue of the Central Public Library of Levadia
- ↑ а б в Тарле Евгений Викторович // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969. — Т. 25. — С. 279.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Енциклопедія Брокгауз
- ↑ Catalog of the German National Library
- ↑ Czech National Authority Database
- ↑ Брачев, Виктор (2006). Травля русских историков (Російська) . Алгоритм. с. 320. ISBN 5-9265-0236-5.
- ↑ Богдашина, О. М. (2012). Методологічні пошуки у ранніх працях Є. В. Тарле. Харків: Вісник НТУ «ХПІ». с. 143—150.
- Народились 8 листопада
- Народились 1875
- Народились 20 листопада
- Народились 1874
- Уродженці Києва
- Померли 5 січня
- Померли 1955
- Померли 6 січня
- Померли в Москві
- Поховані на Новодівичому цвинтарі в Москві
- Випускники історико-філологічного факультету Київського університету
- Науковці Тартуського університету
- Викладачі Казанського університету
- Доктори історичних наук
- Академіки РАН
- Члени АН СРСР
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
- Нагороджені медаллю «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
- Лауреати Сталінської премії
- Почесні доктори Університету Осло
- Історики
- Персоналії:Одеський університет
- Випускники Першої київської гімназії
- Випускники Херсонської чоловічої гімназії
- Академіки АН СРСР
- Автори Енциклопедичного словника Брокгауза і Ефрона
- Члени-кореспонденти Британської академії
- Члени Норвезької академії наук