Жан-П'єр Вімілль
Жан-П'єр Вімілль | |
---|---|
фр. Jean-Pierre Wimille | |
Народився | 26 лютого 1908[1][2] XVI округ Парижа, Париж, Франція[3] |
Помер | 28 січня 1949[1][2] (40 років) Буенос-Айрес, Аргентина |
Поховання | Цвинтар Пассі |
Країна | |
Діяльність | автогонщик, гонщик, учасник французького Руху Опору, SOE agent |
Знання мов | французька |
У шлюбі з | Christiane de la Fressanged |
Нагороди | |
IMDb | ID 10201759 |
Жан-П'єр Вімі́лль (фр. Jean-Pierre Wimille; 26 лютого 1908, Париж — 28 січня 1949, Буенос-Айрес) — французький автогонщик, багаторазовий переможець серій Гран-прі[en]. Учасник Руху Опору у Франції під час Другої світової війни.
Жан-П'єр народився у Парижі у сім'ї, де батько був у захваті від автомобільного спорту й був за професією кореспондентом з перегонових змагань у газеті «Petit Parisien». Тому захоплення Жана-П'єра Вімілля автоспортом з'явилось ще у дитинстві. У віці 22 років він дебютував у перегонах серії Гран-прі за кермом Bugatti 37A на Гран-прі Франції у місті По.
У своїй гоночній кар'єрі за кермом Bugatti T51 у 1932 році виграв турнір по гілклімбу[en] «La Turbie», Гран-прі Лотарингії та Гран-прі Орана. У 1934 році став переможцем Гран-прі Алжиру[en] в Алжирі за кермом Bugatti T59. І в січні 1936 року він фінішував другим у перегонах на Гран-прі Південної Африки, що проходили на трасі Принца Георгія в Іст-Лондоні (ПАР). Після цього він переміг на домашньому Гран-прі Франції.
У Франції протягом декількох років він перемагав на Гран-прі Довіля, перегонах, що проходила вулицями міста. Вімілль здобував перемоги тут на своєму Bugatti T59. Гонку 1936 року затьмарила загибель двох гонщиків Раймонда Чамбоста і Марселя Лею[4]. З 16 автомобілів тоді фінішували лише три.
У 1936 році, Вімілль вирушив до Лонг-Айленда (США) для участі в Кубку Вандербільта. Там він був другим, а переможцем став Таціо Нуволарі. Вімілль також брав участь у перегонах 24 години Ле-Мана, де перемагав два рази у 1937 та 1939 роках.
Менше ніж через рік від початку Другої світової війни Німеччина окупувала Францію. Вімілль зі своїми друзями-гонщиками Робером Бенуа[en] і Вільямом Гровер-Вільямсом[en] вступили до Управління спеціальних операцій, яке взаємодіяло з Рухом опору у Франції. З трьох друзів у живих залишився лише Вімілль.
Жан-П'єр Вімілль одружився з Христиною Фрессандж. Від цього шлюбу у нього був один син: Франсуа 1946 року народження. Після війни Вімілль став основним пілотом команди "Alfa Romeo" і у 1946—1948 роках виграв декілька перегонів на гран-прі і у тому числі свій другий Гран-прі Франції.
З 1946 року Вімілль також проєктував і виготовляв автомобілі в Парижі під торговою маркою «Wimille». Між 1946 і 1950 роками було побудовано не більше двадцяти таких автомобілів, спочатку з двигунами від Citroën, пізніше з двигунами Ford V8.
Жан-П'єр Вімілль загинув під колесами Simca-Gordini[en] під час тестового заїзду на Гран-прі Буенос-Айреса у 1949 році[5].
Гонщика було поховано на кладовищі Пассі у Парижі. Найбільший меморіал, присвячений йому знаходиться у Порт-Дофіні[en] на кінці Булонського Лісу у Парижі.
1932:
- Гран-прі Лотарингії
- Гран-прі Орана
1934:
- Гран-при Алжиру — Bugatti T59
1936:
- Гран-прі Франції — Bugatti T57G
- Гран-прі Марни[en] — Bugatti T57G
- Гран-прі Довіля — Bugatti T59
- Гран-прі Коммінжа[en] — Bugatti T59/57
1937:
- Гран-прі По[en] — Bugatti T57G
- Grand Prix de Böne — Bugatti T57
- 24 години Ле-Мана — Bugatti T57G (пілотував на зміну з Робером Бенуа[en])
- Гран-прі Марни[en] — Bugatti T57
1939:
- Кубок Парижу
- Grand Prix du Centenaire Luxembourg — Bugatti T57S45
- 24 години Ле-Мана — Bugatti T57C (пілотував на зміну з П'єром Вейроном)
1945:
- Кубок ув'язнених — Bugatti (перегоновий автомобіль)
1946:
- Кубок Руху опору — Alfa Romeo 308
- Гран-прі Руссильона[en] — Alfa Romeo 308
- Гран-прі Бургундії — Alfa Romeo 308
- Коло Націй, Женева (перший етап) — Alfa Romeo 158
1947:
- Гран-прі Швейцарії — Alfa Romeo 158
- Гран-прі Бельгії — Alfa Romeo 158
- Кубок Парижа
1948:
- Гран-прі Росаріо — Simca-Gordini[en] 15
- Гран-прі Франції — Alfa Romeo 158
- Гран-прі Італії — Alfa Romeo 158
- Гран-прі Автодрому — Alfa Romeo 158/47
- Гран-прі Сан-Паулу — Alfa Romeo 308
(легенда)(Жирним шрифтом відзначено гонки з поул-позиції)
Рік | Команда | Марка | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | EDC | Очок |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1931[en] | Usines Bugatti | Bugatti | ITA 4 |
FRA Сход |
BEL 7 |
9= | 14 | ||
1932[en] | Приватна компанія | Alfa Romeo | ITA |
FRA Схід |
GER |
16= | 21 | ||
1935[en] | Bugatti | Bugatti | BEL Схід |
GER |
SUI |
ITA Схід |
ESP 4 |
16 | 33 |
1936[en] | Bugatti | Bugatti | MON 6 |
GER Схід |
SUI Схід |
ITA |
14= | 26 | |
1938[en] | Bugatti | Bugatti | FRA Схід |
GER |
SUI 7 |
ITA Схід |
11 | 25 |
- ↑ а б в Find a Grave — 1996.
- ↑ а б в Roglo — 1997. — 10000000 екз.
- ↑ Archives de Paris
- ↑ Disaster in Deauville; the 1936 Grand Prix. Архів оригіналу за 16 липня 2021. Процитовано 11 липня 2021.
- ↑ Jean-Pierre Wimille: The man who would have been champion... grandprix.com. Архів оригіналу за 18 травня 2013. Процитовано 26 квітня 2007.
- Paris, Jean-Michel and Mearns, William D Jean-Pierre Wimille: à bientôt la revanche. — Toulouse: Editions Drivers, 2002. — ISBN 2-9516357-5-3
- Saward, Joe The Grand Prix Saboteurs. — London: Morienval Press, 2006. — ISBN 978-0-9554868-0-7
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Жан-П'єр Вімілль |
- Grand Prix History — Hall of Fame [Архівовано 22 жовтня 2012 у Wayback Machine.], Jean-Pierre Wimile (англ.)
- Jean-Pierre Wimille grave photos at Cimetière de Passy [1] [Архівовано 27 березня 2009 у Wayback Machine.] [2] [Архівовано 27 березня 2009 у Wayback Machine.]
- Jean-Pierre Wimille, France [Архівовано 24 жовтня 2020 у Wayback Machine.] // Racing Sports Cars
|