Адріан Боулт
Адріан Боулт | |
---|---|
англ. Adrian Boult | |
Основна інформація | |
Повне ім'я | англ. Adrian Cedric Boult |
Дата народження | 8 квітня 1889[1][2][…] |
Місце народження | Честер, Чешир, Англія, Сполучене Королівство[4] |
Дата смерті | 22 лютого 1983[4][2][…] (93 роки) |
Місце смерті | Лондон, Велика Британія |
Громадянство | Велика Британія |
Віросповідання | баптизм |
Професії | диригент, автобіограф |
Освіта | Крайст Черч, Вестмінстерська школаd[6] і Лейпцизька вища школа музики й театру імені Фелікса Мендельсона |
Вчителі | Артур Нікіш |
Відомі учні | Patrick Hadleyd і Gordon Jacobd |
Жанри | класична музика |
Лейбли | Decca Records |
Нагороди | |
Батько | Cedric Randall Boultd[5] |
Мати | Katherine Florence Barmand[5] |
|
Сер Адріан Боулт (англ. Adrian Cedrik Boult; 8 квітня 1889, Честер — 22 квітня 1983, Лондон) — британський диригент, автобіограф.
Закінчив Вестмінстерську школу і Крайст Черч. Підлітком бачив диригентське виконання Дебюссі, Нікіша, інших найбільших диригентів епохи. 1905 року познайомився з Елґаром. 1912 року продовжив музичну освіту в Лейпцизькій консерваторії у Регера і Нікіша. Дебютував як диригент 1914 року з оркестром Ліверпульського філармонічного товариства. Брав участь в Першій світовій війні. 1919 року працював з балетною трупою Дягілєва. У 1919—1930 викладав у Королівському коледжі музики. З 1924 — директор Бірмінгемського симфонічного оркестру, з 1930 — музичний директор Бі-бі-сі та керівник симфонічного оркестру Бі-бі-сі (пішов у відставку в 1949). У 1937 зведений у лицарське звання. У 1950—1957 — керівник Лондонського філармонічного оркестру.
1978 року відбувся останній публічний виступ і останній запис Боулта. Формально він пішов у відставку як диригент 1981 року.
Виконував музику європейських композиторів-романтиків, англійських композиторів XX ст. (Елґар, Воан-Вільямс, Голст, Блісс, Бріттен).
Адріан Боулт — автор двох книг про диригентське мистецтво, автобіографічної книги (1973). Видано його листування з найбільшими музичними діячами епохи.
- Music and friends: seven decades of letters to Adrian Boult from Elgar, Vaughan Williams, Holst, Bruno Walter, Yehudi Menuhin and other friends (1979)
Орден Кавалерів Честі (1969). З 1986 один із залів Бірмінгемської консерваторії носить ім'я сера Адріана Боулта. Введений в Зал слави журналу Gramophone[7].
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ Encyclopædia Britannica
- ↑ а б Deutsche Nationalbibliothek Record #118856774 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в Lundy D. R. The Peerage
- ↑ Oxford Dictionary of National Biography / C. Matthew — Oxford: OUP, 2004.
- ↑ Gramophone Hall of Fame (англ.). Gramophone. Архів оригіналу за 3 травня 2019. Процитовано 2 січня 2016.
- Walker M. Adrian Boult. London: Robson, 1983
- Kennedy M. Adrian Boult. London: Hamish Hamilton, 1987
- [1] [Архівовано 2 липня 2014 у Wayback Machine.](англ.)
- Біографія, дискографія[недоступне посилання](англ.)
- Народились 8 квітня
- Народились 1889
- Уродженці Честера
- Померли 22 лютого
- Померли 1983
- Померли в Лондоні
- Випускники Крайст Черч
- Випускники Лейпцизької консерваторії
- Кавалери Пошани
- Лицарі-бакалаври
- Музиканти Decca Records
- Британські диригенти
- Академічні музиканти Великої Британії
- Випускники Оксфордського університету