Аліко Данготе
Аліко Данготе | |
---|---|
англ. Aliko Dangote | |
Народився | 10 квітня 1957[1][2] (67 років) Кано, Нігерія |
Громадянство | |
Національність | хауса |
Місце проживання | Лагос, Нігерія |
Діяльність | підприємець, промисловець, філантроп, підприємець, бізнес-магнат, генеральний директор |
Відомий завдяки | Бізнесмен та промисловець |
Alma mater | Аль-Азгар і Government College, Birnin Kudud |
Знання мов | англійська, хауса і арабська |
Заклад | Dangote Groupd |
Членство | Американська академія мистецтв і наук |
Роки активності | 1977 — тепер. час |
Посада | Генеральний директор Dangote Group |
Конфесія | іслам |
Брати, сестри | Sani Dangoted |
Діти | Icham nafion Dagonted, Nafion icham Dangoted і Fatima Dangoted |
Волосся | чорне[d] |
Нагороди | |
Сайт | dangote-group.com |
Аліко Данготе (нар. 10 квітня 1957, Кано, Нігерія) — нігерійський бізнесмен і промисловець, найбільш відомий як засновник, голова та генеральний директор Dangote Group, найбільшого промислового конгломерату в Західній Африці. У червні 2023 року Bloomberg Billionaires Index оцінив його статки в 17,8 мільярда доларів, що робить його найбагатшою людиною в Африці, найбагатшою темношкірою людиною світу та 94-ю найбагатшою людиною у світі.[4][5][6]
Данготе народився в заможній мусульманській родині хауса 10 квітня 1957 року в Кано, що тоді було частиною Британської Нігерії.[7][8][9] Його мати, Марія Санусі Дантата, була дочкою бізнесмена Санусі Дантата.[10] Його батько, Мохаммед Данготе, був діловим партнером Дантата.[11] По материній лінії він є правнуком Альхассана Дантати, найбагатшої людини в Західній Африці на момент його смерті в 1955 році. Брат Данготе, Сані (помер у 2021 році), також був бізнесменом.[12][13] Данготе здобув освіту в медресе Шейха Алі Кумасі, а потім у Столичній середній школі в Кано.[14] У 1978 році він закінчив державний коледж Бірнін Куду.[15] Він здобув ступінь бакалавра з бізнес-досліджень та адміністрування в університеті Аль-Азгар у Каїрі.[16][17]
Dangote Group була створена як невелика торгова фірма в 1977 році, того ж року Даногте переїхав до Лагоса для розширення компанії.[8] Данготе отримав позику в розмірі 500 000 фунтів стерлінгів від свого дядька, щоб розпочати торгівлю товарами, зокрема цементом у мішках, а також сільськогосподарськими товарами, такими як рис та цукор.[18] У 1990-х роках він звернувся до Центрального банку Нігерії з пропозицією, що для банку буде дешевше дозволити його транспортній компанії керувати їхнім парком службових автобусів, згодом, пропозиція була схвалена.
Сьогодні Dangote Group є одним із найбільших конгломератів в Африці з міжнародними операціями в Беніні, Гані, Замбії та Того. Dangote Group перетворилася з торгової компанії на найбільшу промислову групу в Нігерії, охоплюючи такі підрозділи, як Dangote Sugar Refinery, Dangote Cement і Dangote Flour.[19] Dangote Group домінує на ринку цукру в Нігерії, а її цукровий бізнес є основним постачальником (70 відсотків ринку) для безалкогольних напоїв, пивоварень і кондитерських компаній країни. Компанія налічує понад 11 000 працівників у Західній Африці.
У липні 2012 року Данготе звернувся до управління портів Нігерії з проханням орендувати покинуту ділянку землі в порту Апапа, що було схвалено.[20] Пізніше він побудував там приміщення для своєї цукрової компанії. Це найбільший завод цукру в Африці та третій за розміром у світі, щороку він виробляє 800 000 тонн цукру. Dangote Group володіє соляними та зерновими заводами, а також є великим імпортером рису, риби, макаронних виробів, цементу та добрив. Компанія експортує бавовну, горішки кеш'ю, какао, насіння кунжуту та імбир до кількох країн. Крім того, компанія має великі інвестиції в нерухомість, банківську справу, транспорт, текстиль, нафту та газ.
У лютому 2022 року Данготе оголосив про завершення будівництва складального заводу Peugeot у Нігерії після його партнерства зі Stellantis Group, материнською компанією Peugeot, і урядами штатів Кано та Кадуна. Нова автомобільна фабрика Dangote Peugeot Automobiles Nigeria Limited (DPAN), розташована в Кадуні, почала роботу з випуску Peugeot 301, Peugeot 5008, 3008, 508 і Land Trek.[21]
У 2007 році Данготе став першим мільярдером Нігерії.[22] За даними Bloomberg Billionaires Index, у 2013 році Данготе збільшив свої статки на 9,2 мільярда доларів, що зробило його тридцятою найбагатшою людиною у світі на той час і найбагатшою людиною в Африці.[23] У 2015 році витоки даних HSBC показали, що Данготе був клієнтом HSBC і мав активи в податковій гавані на Британських Віргінських островах.[24][25]
Станом на червень 2022 року Данготе є найбагатшою людиною в Африці, його статок оцінюється у 20 мільярдів доларів США.[26][27]
Данготе зіграв помітну роль у фінансуванні переобрання президента Олусегуна Обасанджо у 2003 році, якому він надав понад 200 мільйонів найр (2 мільйони доларів США). Він зробив внесок у 50 мільйонів євро (500 тисяч доларів США) для Національної мечеті під егідою «Друзів Обасанджо та Атіку». Данготе також вніс 200 мільйонів найр у Президентську бібліотеку. Ці скандальні подарунки членам правлячої партії PDP викликали значне занепокоєння в країні, попри широко розголошені антикорупційні заходи під час другого терміну Обасанджо.[28]
У 2011 році Данготе був призначений президентом Гудлаком Джонатаном членом своєї команди економічного управління.[29] У 2017 році поширювалися чутки, що Данготе розглядає можливість балотуватися на пост президента Нігерії на виборах 2019 року. Данготе відмовився балотуватися і заявив, що не має наміру балотуватися на цю посаду. Замість цього Данготе продовжив роботу в спеціальному консультативному комітеті для кампанії переобрання Мухаммаду Бухарі.[30]
Данготе працював разом із Фондом Білла та Мелінди Гейтс над питаннями охорони здоров'я.[31] У серпні 2014 року він пожертвував ₦150 мільйонів ($750 000), щоб допомогти уряду Нігерії зупинити поширення Еболи.[32][33] У травні 2016 року він пообіцяв 10 мільйонів доларів на підтримку нігерійців, які постраждали від повстанців Боко Харам. У березні 2020 року він пожертвував ₦200 мільйонів ($500 000) на боротьбу з поширенням COVID-19 у Нігерії.[34]
У 2019 році Данготе та Фемі Отедола пообіцяли дати збірній Нігерії по 75 тисяч доларів за кожен гол, забитий на Кубку африканських націй (AFCON).[35] Данготе також є пристрасним уболівальником англійської футбольної команди «Арсенал» і виявив зацікавленість у купівлі клубу. У 2020 році він пожертвував гроші міністерству спорту Нігерії на реконструкцію Абуджі, національного спортивного стадіону країни.[36]
Данготе проживає у столиці Нігерії, Лагосі.[37] Він володіє двома приватними літаками та, як повідомляється, працює по 12 годин щодня з 5 ранку до 5 вечора і майже щодня пробігає 10 миль на біговій доріжці.[38]
Данготе одружився з Зайнаб Данготе в 1977 році, але пізніше вони розлучилися. Пізніше він був одружений на Марії Мухаммад Руфаї до їхнього розлучення, хоча дати весілля та розлучення невідомі. У нього є три доньки, на ім'я Халіма, Марія та Фатіма та прийомний син, на ім'я Абдулрахман.[39] Халіма пішла за ним у світ бізнесу і зараз є виконавчим директором з комерційних операцій його компанії.[40]
- ↑ Dictionary of African Biography / E. K. Akyeampong, Henry Louis Gates, Jr. — NYC: OUP, 2012.
- ↑ Davos 2014 Participant List
- ↑ Rich people who make $1 a year [Архівовано 25 грудня 2018 у Wayback Machine.](англ.)
- ↑ Bloomberg, Billionaires Index (15 червня 2023). # 94, Aliko Dangote, $17.8B. www.bloomberg.com. Процитовано 15 червня 2023.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) - ↑ Dangote visits revamped Moshood Abiola Stadium -. thenationonlineng.net. Процитовано 26 лютого 2022.
- ↑ Bloomberg Billionaires Index. Bloomberg.com. Процитовано 10 червня 2022.
- ↑ Ilan Bijaoui (2017). Multinational Interest & Development in Africa: Establishing a People's Economy. Springer. с. 55. ISBN 978-3-319-48914-8.
- ↑ а б Gabriel Edigheji. The Entrepreneur Magazine. Lulu.com. ISBN 978-1-105-90932-0.Шаблон:Self-published source
- ↑ Nweke, Ifeanyi. What you should know about Dangote. Процитовано 14 липня 2015.
- ↑ admin (10 квітня 2017). Aliko Dangote: The African Icon at 60!. THISDAYLIVE (амер.). Процитовано 6 березня 2022.
- ↑ What you should know about Dangote - The Nation Newspaper (амер.). 23 листопада 2012. Процитовано 12 травня 2022.
- ↑ Sani Dangote dies: Aliko Dangote brother Sani, Vice President of Dangote Group don die. BBC News Pidgin (pcm) . 15 листопада 2021. Архів оригіналу за 15 листопада 2021.
- ↑ Sani Dangote burial fotos. BBC News Pidgin. Процитовано 6 березня 2022.
- ↑ Aliko Dangote: Things You Never Knew About Him, His Wives and Children – Naija News. naijanews.com. 17 березня 2017. Архів оригіналу за 8 жовтня 2017. Процитовано 8 жовтня 2017.
- ↑ IV, Editorial (4 січня 2018). Birnin Kudu College hails Dangote on projects. Blueprint (амер.). Процитовано 15 березня 2020.
- ↑ The World's Billionaires: Aliko Dangote. Forbes.com. Процитовано 9 березня 2018.
- ↑ Aliko Dangote: Things You Never Knew About Him, His Wives and Children – Naija News. naijanews.com. 17 березня 2017. Архів оригіналу за 8 жовтня 2017. Процитовано 8 жовтня 2017.
- ↑ Umoh, Ruth (5 грудня 2018). Billionaire Aliko Dangote is the world's richest black person—here's how he made his wealth. CNBC (англ.). Процитовано 12 травня 2022.
- ↑ Somalia orders top U.N. official to leave. Reuters (англ.). 2 січня 2019. Архів оригіналу за 3 січня 2019. Процитовано 2 січня 2019.
- ↑ «Dangote Sugar Refinery Plc (DSR)», Institute of Developing Economies-Japan External Trade Organization. Accessed 26 November 2015.
- ↑ Africa's Richest Man, Dangote Ventures Into Automobiles. Investors King. 4 лютого 2022. Процитовано 7 лютого 2022.
- ↑ Aliko Dangote, Nigeria's first billionaire cements his fortune - CNN.com. edition.cnn.com (англ.). Процитовано 12 травня 2022.
- ↑ Aliko Dangote Racks in $9.2 bn in 2013. BellaNaija. 3 січня 2014.
- ↑ Exposed: The Africans named in the HSBC Swiss Leaks. The Mail & Guardian (en-ZA) . 13 лютого 2015. Процитовано 27 лютого 2022.
- ↑ INVESTIGATION: David Mark's wife, Dangote, Adenuga, others named in #SwissLeaks as operators of secret foreign accounts | Premium Times Nigeria (брит.). 19 лютого 2015. Процитовано 27 лютого 2022.
- ↑ Aliko Dangote. Forbes.
- ↑ Dangote visits revamped Moshood Abiola Stadium -. thenationonlineng.net. Процитовано 26 лютого 2022.
- ↑ Group wants Obasanjo prosecuted over Presidential Library donations, others. Premium Times (брит.). 31 липня 2013. Процитовано 2 січня 2019.
- ↑ Nigeria's Jonathan adds Dangote to economic team. Reuters (англ.). 19 серпня 2011. Процитовано 11 травня 2022.
- ↑ 2019: Presidency clarifies Dangote's role in Buhari's campaign as Nigerians, PDP react | Premium Times Nigeria (брит.). 29 грудня 2018. Процитовано 11 травня 2022.
- ↑ Falade, Faderera (26 вересня 2019). What I Admire Most About Dangote – Bill Gates. Nigeria News (амер.). Процитовано 11 травня 2022.
- ↑ Nigeria reports one more Ebola case, 11 in total. Reuters. Архів оригіналу за 16 серпня 2014. Процитовано 20 червня 2015.
- ↑ Africa's richest man gives N150m to fight Ebola – Corporate News. businessdailyafrica.com. Архів оригіналу за 23 липня 2015. Процитовано 20 червня 2015.
- ↑ Dangote donate N200m to fight Coronavirus in Nigeria. CNBC Africa (амер.). 3 березня 2020. Архів оригіналу за 28 березня 2020. Процитовано 28 березня 2020.
- ↑ AFCON: Dangote, Otedola To Splash $75,000 Per Goal On Super Eagles. Channels Television. Процитовано 26 грудня 2021.
- ↑ Dangote's $1m for renovation of MKO Abiola stadium excites Adelabu – Nigeria and World News. The Guardian Nigeria News – Nigeria and World News. 28 серпня 2020. Процитовано 19 жовтня 2020.
- ↑ The World's Billionaires: Aliko Dangote. Forbes.com. Процитовано 9 березня 2018.
- ↑ Aliko Dangote, Nigeria's first billionaire cements his fortune - CNN.com. edition.cnn.com (англ.). Процитовано 12 травня 2022.
- ↑ David, Pilling (25 листопада 2019). Aliko Dangote, Africa's richest man, on his 'crazy' $12bn project. Nigerian Infopedia (амер.). Процитовано 15 березня 2020.
- ↑ Italoye, Ibukun (25 листопада 2019). Aliko Dangote's Children: Names of His Sons & Daughters. Nigerian Infopedia (амер.). Архів оригіналу за 25 жовтня 2020. Процитовано 15 березня 2020.