Ганушевський Михайло Михайлович
Ганушевський Михайло Михайлович | |
---|---|
Народився | 5 грудня 1880 Суховоля, Городоцький район, Львівська область, Україна |
Помер | 9 лютого 1962 (81 рік) Угорники, Станіслав, Українська РСР, СРСР |
Країна | |
Діяльність | священник, політик, громадський діяч |
Alma mater | ЛНУ ім. І. Франка |
Знання мов | українська, німецька і польська |
Посада | Q127790697? |
Партія | УНДО |
Діти | Ганушевський Богдан Михайлович |
Миха́йло Миха́йлович Гануше́вський (5 грудня 1880, село Суховоля, нині Городоцького району Львівської області — 9 лютого 1962, Івано-Франківськ) — галицький громадський діяч, кооператор, греко-католицький священник.
Здобув шкільну освіту в Львівській академічній гімназії, де був активним членом різних гуртків студентської молоді. У канікулярний період проводив культурно-освітню роботу в рідному та сусідніх селах. Після закінчення гімназії студіював теологію, одночасно вивчав філософію і право у Львівському університеті, брав участь у студентській акції за відкриття українського університету 1901 року. Через це зазнав переслідувань з боку місцевої влади, змушений був покинути Львів і продовжити студії у Віденському університеті.
Після закінчення ним студій митрополит Андрей Шептицький 1905 року висвятив його на священика і призначив своїм капеланом. Через рік з дозволу митрополита отримав парафію в Гошеві на Долинщині. Працюючи в релігійній сфері, отець М. Ганушевський одночасно докладає багато зусиль і до розвитку кооперативного і просвітянського руху. У Долині і в навколишніх селах, якими він опікувався, було засновано українські кооперативи, читальні «Просвіти», а при церквах — «Братства тверезості»[1].
1911 року стає парохом с. Микуличина Надвірнянського повіту. До його парафії належали також села Татарів, Ямна і Поляниця-Поповічівська, де побудував велику церкву, з престолом й іконостасом із кедрового дерева.
Від 1913 року — у с. Дорі та Яремчі, де пробув до 1927 року як надвірнянський декан. У листопаді 1918 року організував там «Гуцульську сотню», проводив мобілізацію до лав УГА, часто виїздив до Станіславова (нині Івано-Франківськ), де брав участь у важливих засіданнях. Саме за це польські власті його затримували в 1919 і 1921 роках, однак після доброї оборони українських адвокатів звільняли.
У 1927 року отець М. Ганушевський став парохом сіл Угорники і Микитинці, що в околицях Станиславова, де виконував обов’язки декана, радника і референта єпископської консисторії. У 1928–1930 роках обирався послом Польського сейму (як представник УНДО).
На початку Другої світової війни перебрався з родиною на Лемківщину. Там разом з іншими просвітянськими діячами провів у Сяноці реорганізацію Лемківського кооперативного союзу, що давав багато користі населенню Лемківщини і забезпечував працею молодь, яка туди емігрувала зі Східної Галичини.
У 1941 році гестапо заарештувало отця Михайла і кинуло його до краківської тюрми за допомогу українському підпіллю[2]. За сприяння українських адвокатів через кілька місяців він був звільнений з ув'язнення і повернувся з родиною до Угорників.
У березні 1950 року його, як греко-католицького священика, разом із дружиною і молодшими дочками було заслано до Хабаровського краю сталінським тоталітарним режимом. Хворий, але незламний духом він повернувся на рідну землю 1956 року.
Помер о. М. Ганушевський 9 лютого 1962 року. Похований на кладовищі в Угорниках.
Разом з дружиною Іриною з Горникевичів (1888—1986) виховав дев’ятеро дітей: Мирона (1906—1990), Теофіля (1908—1941), Марію (1909—2007), Богдана (1912—2001), Степана (1917—1996), Тараса (1919—1998), Ірину (нар. 1921), Марту (нар. 1926), Оксану (нар. 1928)[3].
- ↑ Арсенич, Петро. Приклад служіння народові. До 130-річчя від дня народження священика, відомого церковного і громадського діяча отця Михайла Ганушевського. Інтернет-версія газети «Галичина». Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 13 березня 2023.
- ↑ Арсенич, Петро. Ганушевський Михайло. Енциклопедія Сучасної України | https://esu.com.ua. Процитовано 13 березня 2023.
- ↑ Ганушевський Михайло – опікун Пласту в Угорниках. https://100krokiv.info/. Процитовано 13 березня 2023.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3. — Т. 1. — С. 354.
- Делятинський Руслан. Становище та діяльність духовенства Станиславівської єпархії УГКЦ в 1919—1920 рр.[недоступне посилання з липня 2019]
- Пласт у Станиславові й околиці
|
Це незавершена стаття про особу, що має стосунок до України. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 5 грудня
- Народились 1880
- Уродженці Городоцького району Львівської області
- Померли 9 лютого
- Померли 1962
- Померли в Івано-Франківську
- Випускники Львівського університету
- Українські громадські діячі
- Українські кооператори
- Галицькі кооператори
- Священники УГКЦ
- Посли до Польського сейму
- Діячі УНДО
- В'язні ГУЛАГу