Лоперамід
Лоперамід
| |
Систематизована назва за IUPAC | |
4-[4-(4-Chlorophenyl)-4-hydroxypiperidin-1-yl]-N,N-dimethyl-2,2-diphenylbutanamide | |
Класифікація | |
ATC-код | A07 |
PubChem | |
CAS | 53179-11-6 |
DrugBank | DB00836 |
Хімічна структура | |
Формула | C29H33ClN2O2 |
Мол. маса | 477,037 г/моль |
Фармакокінетика | |
Біодоступність | НД (низька) |
Метаболізм | Печінка |
Період напіввиведення | 9-14 год. |
Екскреція | фекалії |
Реєстрація лікарського засобу в Україні | |
Назва, фірма-виробник, країна, номер реєстрації, дата | ІМОДІУМ®, «Янссен-Сілаг»,Франція UA/9831/01/01 27.07.2015-27/07/2020 СТОПЕРАН, ТОВ «ЮС Фармація»,Польща UA/4685/01/01 16.03.2016-16/03/2021 ЛОПЕРАМІД, ПАТ «Київмедпрепарат»,Україна UA/7581/01/01 08.12.2017—необмежений [1] |
Лоперамід (лат. Loperamidum, англ. Loperamide) — синтетичний препарат,[2] що є похідним фенілпіперидину[3][4], є стимулятором опіатних рецепторів[2][5][6], та має протидіарейну дію.[2][5][7] Лоперамід застосовується перорально.[2][5][6] Лоперамід уперше синтезований Паулем Янссеном у лабораторії його компанії «Janssen Pharmaceutica» у 1969 році на основі досліджень похідних опіатів[8], та застосовується у клінічній практиці з 1976 року.[9]
Лоперамід — синтетичний препарат, що є похідним фенілпіперидину та належить до групи протидіарейних засобів. Механізм дії лопераміду відрізняється від механізму дії інших препаратів цієї групи, і полягає у стимулюванні μ-підвидів опіатних рецепторів стінки кишки, що призводить до зменшення виділення ацетилхоліну і простагландинів, наслідком чого є зниження пропульсивної перистальтики, після чого збільшується час проходження кишкового вмісту по кишці, наслідком чого є подовження часу всмоктування води та електролітів у кишці, а також подовження дії захисних імуноглобулінів у стінках та просвіті кишки. кінцевим наслідком чого є зменшення діареї.[4][2][5] Лоперамід також підвищує тонус анального сфінктера, що призводить до зменшення позивів до дефекації та тривалішого утримання калу в прямій кишці.[4][2][5] Препарат також знижує секрецію слизу у товстій кишці, причому антисекреторний ефект забезпечується як через вплив на опіоїдні рецептори, так і на інші види рецепторів.[4] Хоча й лоперамід є структурним аналогом наркотичних анальгетиків з ряду опіатів, зокрема фентанілу і піритраміду, він не має знеболювального ефекту[6], та не проходить через гематоенцефалічний бар'єр.[4][5] Лоперамід застосовується для симптоматичного лікування діареї в дорослих та дітей від 12 років, переважно при синдром подразненого кишечника та діареї неінфекційного походження[2][5], а також при діареї мандрівників.[4] При діареї інфекційного походження застосування препарату проводиться з великою обережністю, оскільки зниження виділення фекалій із вмістом інфекційних токсинів може спричинити посилення інтоксикації організму.[4][6][10] Препарат також протипоказаний до застосування дітям раннього віку, оскільки при його застосуванні у дітей до 2 років особливо часто спостерігається зупинка перистальтики кишки, наслідком якої у значній частині цих випадків є смерть дитини.[6][10] Оскільки структурно лоперамід подібний до наркотичних анальгетиків, частина осіб, які страждають наркотичною залежністю, роблять спроби за допомогою високих доз лопераміду отримати наркотичне сп'яніння. Проте ці спроби не призводять до появи сп'яніння, а лише спричинюють зупинку дихання і серцевої діяльності від передозування препарату, наслідком чого є кома і смерть.[7] Ці факти призвели до появи звернення від FDA до аптечних працівників і фармвиробників фасувати лоперамід та продавати його невеликими пакуваннями, оптимальним фасуванням вказано пакування по 8 таблеток.[11]
Лоперамід повільно та не повністю (лише близько 40 %) всмоктується після перорального застосування, біодоступність препарату є дуже низькою у зв'язку з ефектом першого проходження через печінку. Максимальна концентрація лопераміду в крові досягається протягом 5—8,5 годин.[6] Лоперамід не проникає через гематоенцефалічний бар'єр, проникає через плацентарний бар'єр та виділяється в грудне молоко.[4] Метаболізується препарат у печінці з утворенням неактивних метаболітів. Виводиться препарат переважно з калом у вигляді метаболітів, дуже незначна кількість лопераміду виводиться із сечею. Період напіввиведення препарату становить 9—14 годин, при порушенні функції печінки цей час може збільшуватися.[2][5]
Зауважте, Вікіпедія не дає медичних порад! Якщо у вас виникли проблеми зі здоров'ям — зверніться до лікаря. |
Лоперамід застосовується для симптоматичного лікування діареї в дорослих та дітей від 12 років, переважно при синдром подразненого кишечника та діареї неінфекційного походження, а також для регуляції дефекації у хворих із колостомою.[2][5]
При застосуванні лопераміду можуть спостерігатись наступні побічні ефекти[2][5]:
- Алергічні реакції та з боку шкірних покривів — шкірний висип, свербіж шкіри, синдром Лаєлла, кропив'янка, синдром Стівенса-Джонсона, набряк Квінке, мультиформна еритема.
- З боку травної системи — запор, сухість в роті, нудота, блювання, кольки у животі, диспепсія, метеоризм, кишкова непрохідність, мегаколон.
- З боку нервової системи — запаморочення, слабість, сонливість, порушення координації рухів, міоз, втрата свідомості, ступор.
- З боку серцево-судинної системи — артеріальна гіпертензія.
- З боку сечостатевої системи — затримка сечі.
Лоперамід протипоказаний при підвищеній чутливості до препарату, дітям віком до 12 років, кишковій непрохідності, шигельозі, сальмонельозі, кампілобактеріозі, неспецифічному виразковому коліті, псевдомембранозному коліті, у I триместрі вагітності.[2][5]
Лоперамід випускається у вигляді таблеток і желатинових капсул по 0,002 г; розчину та суспензії для перорального застосування; а також у комбінації з симетиконом.[3][6]
Diamode, Imodium, Imodium Multi-symptom Relief
- ↑ Державний реєстр лікарських засобів України. Архів оригіналу за 9 січня 2016. Процитовано 31 травня 2019.
- ↑ а б в г д е ж и к л м ЛОПЕРАМІД (LOPERAMIDUM). Архів оригіналу за 19 серпня 2020. Процитовано 31 травня 2019.
- ↑ а б Loperamide Hydrochloride [Архівовано 7 вересня 2015 у Wayback Machine.] (англ.)
- ↑ а б в г д е ж и (рос.) Лоперамид. Функциональная гастроэнтерология Архівована копія. Архів оригіналу за 15 липня 2019. Процитовано 31 травня 2019.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: bot: Сторінки з посиланнями на джерела, де статус оригінального URL невідомий (посилання) Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ а б в г д е ж и к л м (рос.) LOPERAMIDE (ЛОПЕРАМИД) Архівована копія. Архів оригіналу за 29 листопада 2020. Процитовано 12 квітня 2022.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: bot: Сторінки з посиланнями на джерела, де статус оригінального URL невідомий (посилання) Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ а б в г д е ж (рос.)Лоперамид. Архів оригіналу за 17 березня 2016. Процитовано 31 травня 2019.
- ↑ а б (рос.) Лекарство от диареи оказалось бесполезным для наркоманов Архівована копія. Архів оригіналу за 7 листопада 2018. Процитовано 12 квітня 2022.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: bot: Сторінки з посиланнями на джерела, де статус оригінального URL невідомий (посилання) Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Profiles of Drug Substances, Excipients and Related Methodology (англ.)
- ↑ Patrick, Graham L. (2013). An introduction to medicinal chemistry (вид. Fifth). Oxford: Oxford University Press. с. 644. ISBN 9780199697397. (англ.)
- ↑ а б (рос.)Эндрю Четли. Проблемные лекарства. Лоперамид (Имодиум) Архівована копія. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 1 червня 2019.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ FDA закликала фармацевтів випускати лоперамід тільки в невеликих упаковках. Архів оригіналу за 1 червня 2019. Процитовано 1 червня 2019.
- Лопераміду гідрохлорид // ФЕ
- Лоперамід на сайті mozdocs.kiev.ua [Архівовано 7 квітня 2022 у Wayback Machine.]
- (рос.)Лоперамид (Loperamide) [Архівовано 7 серпня 2020 у Wayback Machine.]