Плоске (Броварський район)
село Плоске | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | |||||
Область | Київська область | ||||
Район | Броварський | ||||
Громада | Великодимерська селищна громада | ||||
Облікова картка | Село Плоске | ||||
Основні дані | |||||
Засноване | 1624 | ||||
Населення | 2007 | ||||
Площа | 3,59 км² | ||||
Густота населення | 559,05 осіб/км² | ||||
Поштовий індекс | 07450 | ||||
Телефонний код | +380 4594 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 50°32′16″ пн. ш. 31°06′01″ сх. д. / 50.53778° пн. ш. 31.10028° сх. д.Координати: 50°32′16″ пн. ш. 31°06′01″ сх. д. / 50.53778° пн. ш. 31.10028° сх. д. | ||||
Середня висота над рівнем моря |
110 м | ||||
Водойми | річка Став | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | Плоске, вул.Центральна, 2-А | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
|
Плоске́ — село в Україні, у Броварському районі Київської області. Входить до складу Великодимерської селищної громади. Проживає у Плоскому 2117 людей. Загальна площа землі в адмінмежах колишньої Плосківської сільської ради — 2732,3 га. День села 14 жовтня.
Селом протікає річка Став, права притока Трубежа.
У судових документах 1624 р. Плоске згадується як власне володіння княгині Мар'яни Корецької. Там же говориться, що княгиня «осадила» вихідців з Димерки на власнім ґрунті.
За Гетьманщини село Плоске входило до складу Гоголівської сотні Київського полку.
За описом Київського намісництва 1781 року в Плоскому було 50 хат. За описом 1787 року в селі проживало 262 душі. Село було у власності різного звання «казених людей» і козаків.[1]
З 1781 року Плоске у складі Остерського повіту Київського намісництва, пізніше у складі того ж повіту Чернігівської губернії.
У 1858 році тут уже 98 дворів, а на 1897 рік — 213 дворів і 1100 душ населення. Але розвиток села не такий бурхливий, як сусідніх сіл, бо основні дороги того часу обійшли село.
Перед революцією землі на правому березі Смолянки належать панам Барановському і Мацьку. В селі було 15 млинів і 3 олійниці.
У 1929 році в селі створюється ТСОЗ, а пізніше колгосп. 7 розкуркулених сімей вислано за Урал, «щоб не агітували і не шкодили суцільній колективізації».
Під час німецько-радянської війни Плоске було спалено, люди жили в землянках і «ліпках» — хатах з глини та очерету.
У Плоскому народився і жив Герой Радянського Союзу Іван Дяченко, який загинув при форсуванні Дніпра.
Ще зовсім недавно, селяни не мали великих достатків. У 1969 році в селі були 501 двір, 1640 чоловік населення і всього 60 телевізорів, 6 холодильників, 4 мотоцикли.
В останні десятиліття тут працювало аграрне господарство, що славилось високими врожаями (нині ДПЗ «Плосківський»).
За період з 1920 до 1965 рр. адміністративне підпорядкування Плоского змінювалось, село належало:
- з 1920 року до Гоголівської волості Остерського повіту Чернігівської губернії
- з 1923 року до Гоголівського району Київського округу Київської губернії
- з 1925 року до Великодимерського району
- з 1927 року до Броварського району
- з 1930 року до Великодимерського району
- з 1963 року до Бориспільського району
- з 1965 року і донині до Броварського району
У селі Плоске знаходиться дерев'яна Покровська церква, збудована 1890 року.
Про Плосківську школу згадано у літописах Києво-Печерської лаври наприкінці XVIII ст. Спочатку школа була двокласною церковнопарафіяльною, а в 1903—1907 рр. стала чотирикласною.
У 1930 р. школа стає семирічкою. Архівні дані засвідчують, що у 50-х роках у школі було: учителів — 13, дітей 1-3-х класів — 63, 4-7-х — 142.
У 1958 р. семирічну школу претворено на восьмирічну, освіту здобули 240 дітей. Завучем школи працював О. П. Таран.
У 1969 р. було збудоване нове приміщення навчального закладу, велику допомогу школі надає місцевий радгосп «Плосківський». Кількість учнів зросла до 387, а у 1975/1976 навчальному році у школі навчалось 405 учнів.
У період з 1977 р. до 2001 р. 40 учнів закінчили Плосківську загальноосвітню школу I—III ступенів із золотими та срібними медалями.
У 2000/2001 навчальному році навчалося 336 учнів, працювали 34 вчителі.
- Волинський Кость Петрович (1922, Плоске — 2007) — український літературний критик.
- Волоха Петро Федосійович — кандидат економічних наук, Герой Соціалістичної Праці, кавалер трьох орденів Леніна, директор ДПЗ «Плосківський».
- Волоха Алла Петрівна — український лікар-імунолог, інфекціоніст, доктор медичних наук.
- Волоха Микола Петрович — доктор технічних наук в галузі машинобудування, професор НТУУ "КПІ імені Ігоря Сікорського".
- Давиденко Опанас Сакович — за бойові заслуги нагороджений орденом Леніна.
- Дяченко Іван Давидович — Герой Радянського Союзу, народився в с. Плоске, до війни працював бригадиром будівельної бригади, загинув 5 жовтня 1943 року при форсуванні Дніпра. Похований у братській могилі с. Бортничі.
- Касян Іван Павлович — учасник бойових дій німецько-радянської війни, розвідник. Нагороджений трьома орденами Слави.
- Касян Галина Михайлівна (дружина І. П. Касяна) — передова доярка ДПЗ «Плосківський», нагороджена двома орденами Леніна, орденом «Знак пошани» та медалями за трудову діяльність.
- Коротенко (Какун) Ольга Миколаївна (народилась у 1951 р.) — у 1974 р. стала однією з найкращих доярок УРСР, надоївши понад 5 тис. л молока від кожної корови на місцевій фермі. Отримала орден Трудового червоного прапора. У 2001 р. була нагороджена орденом «За заслуги» ІІІ ступеня. Одружена, має двох дітей.
- Топіха Віталій Володимирович — кавалер ордена за мужність(посмертно) в російсько - українській війні.
- ↑ Описи Київського намісництва 70-80 років XVIII ст.: Описово-статистичні джерела/ АН УРСР. Археогр. комісія та ін.— К.: Наукова думка, 1989.— 392 с.— ISBN 5-12-000656-6. — С. 99, 264
- За ред. І. Л. Лікарчука. Заклади освіти Київщини: минуле та сучасне — К.:Вид. О. М. Ешке, 2002. — 528 с.
- І. Доцин. Історія поселень Броварського краю. Від стародавніх часів і до сьогодення. Книга третя. — Бровари.: Водограй, 2003. — 640 с./Сер."Броварська минувшина"/
- Офіційний сайт села Плоске
- Плосківська сільська рада на сайті Верховної Ради України[недоступне посилання з квітня 2019]
- Офіційний сайт Броварського району[недоступне посилання з квітня 2019]
|