Руй Барруш
Руй Барруш у 2011 році | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Народження | 24 листопада 1965 (58 років) | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Паредеш, Португалія | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Зріст | 159 см | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Вага | 60 кг | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | півзахисник | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Національна збірна | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Тренерська діяльність** | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
** Тільки на посаді головного тренера. | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Руй Барруш (порт. Rui Barros, нар. 24 листопада 1965, Паредеш) — португальський футболіст, що грав на позиції півзахисника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. З 2018 року очолює тренерський штаб команди «Порту Б».
Провів за «Порту» сім сезонів, з них шість разів ставав чемпіоном країни. Крім того виступав за кордоном у «Ювентусі» та «Монако», з якими виграв кілька національних Кубків, а також Кубок УЄФА з італійцями у 1990 році. Також грав за національну збірну Португалії. Футболіст року в Португалії (1988).
У дорослому футболі дебютував 1984 року виступами за команд «Спортінг» (Ковільян), в якій провів один сезон, взявши участь у 25 матчах чемпіонату. Звідти він перейшов в інший клуб другого дивізіону чемпіонату Португалії, «Варзім». З цим клубом Барруш вийшов у вищий дивізіон національної першості, де і дебютував з командою у сезоні 1986/87[1].
Влітку 1987 року Барруш став гравцем «Порту». За один сезон Руй виграв у складі команди Суперкубок УЄФА, де забив єдиний м'яч у першій грі з «Аяксом», Міжконтинентальний кубок, чемпіонат і Кубок країни. У матчах національної першості він забив 12 голів, а після закінчення сезону був визнаний найкращим гравцем країни.
22 липня 1988 року за 7,5 мільярдів лір перейшов в італійський «Ювентус». У новому клубі футболіст був переведений на позицію треквартісти, не маючи чіткого положення на полі[2], де мав замінити багаторічного лідера клубу Мішеля Платіні[3]. У першому ж сезоні, граючи у парі з данцем Мікаелем Лаудрупом, португалець забив 15 голів, ставши найкращим бомбардиром команди[4]. У другому сезоні в клубі він допоміг команді виграти Кубок Італії і Кубок УЄФА[5]. З лав «ювентіні» Барруша змусив піти прихід на пост головного тренера команди Луїджі Майфреді, який вирішив повністю змінити склад «бьянконері».
У 1990 році Барруш перейшов в «Монако», куди його запросив Арсен Венгер. Там португалець склав дует нападу разом з Джорджем Веа. У першому ж сезоні футболіст виграв з командою Кубок Франції, а на наступний рік дійшов до фіналу Кубка кубків, але там його команда програла бременському «Вердеру»[6].
У 1993 році Руй підписав контракт з іншим французьким клубом, «Марселем», де став грати із співвітчизником Паулу Футре. Клуб зайняв в чемпіонаті сезону 1993/94 друге місце, але через корупційний скандал був відправлений у Другий дивізіон, після чого більшість футболістів покинули «Марсель», серед них був і Барруш.
1994 року повернувся до клубу «Порту», за який відіграв ще 6 сезонів, в п'яти з яких був гравцем основного складу команди. Він виграв з клубом 5 чемпіонатів країни, 2 Кубка і 3 Суперкубка Португалії. Завершив професійну кар'єру футболіста виступами за команду «Порту» у 2000 році.
29 березня 1987 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Португалії у зустрічі відбору на Євро-1988 з Мальтою (2:2), вийшовши на заміну в другому таймі замість Антоніу Фрашку[7]. В подальшому Руй стабільно грав за збірну, був лідером команди[8], однак на великі турніри збірна не виходила, проваливши відбори на чемпіонати Європи 1988 та 1992 років, а також чемпіонати світу 1990 та 1994 років.
Лише з п'ятої спроби португальці зуміли вийти у фінальну стадію міжнародного турніру, вигравши разом з Руєм, що провів два матчі, відбіркову групу на Євро-1996, втім у фінальну заявку на турнір Барруш не був включений головним тренером Антоніу Олівейрою.
Останній матч у формі національної команди він провів 14 грудня 1996 року в рамках відбору на чемпіонат світу 1998 році з Німеччиною (0:0). Всього протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 10 років, провів у формі головної команди країни 36 матчів, забивши 4 голи.
Після завершення кар'єри гравця Барруш залишився працювати в структурі «Порту». Влітку 2005 року головний тренер голландець Ко Адріансе запросив його на посаду свого помічника. А після його відходу у серпні 2006 року навіть двічі в товариських іграх проти англійських клубів «Портсмут» (2:1) і «Манчестер Сіті» (1:0)[9] був виконувачем обов'язки головного тренера команди[10], а 16 серпня 2006 року в цьому ж статусі привів клуб до перемоги в Суперкубку Португалії[11][12]. Незважаючи на це досягнення через кілька тижнів на пост головного тренера був призначений Жезуалду Феррейра[13], а Руй став його помічником і в цьому статусі допоміг клубу виграти три поспіль чемпіонати, а також два Кубки і Суперкубок Португалії[14]. В 2010 році Барруш разом з Феррейрою покинув клуб.
З червня 2010 і по березень 2014 року працював скаутом у «Порту», після чого повернувся на посаду асистента, допомагаючи спочатку Луїшу Каштру, а потім Юлену Лопетегі. Після звільнення останнього у січні 2016 року знову на кілька матчів став виконувачем обов'язки головного тренера.
У червні 2018 року очолив тренерський штаб команди «Порту Б» з другого дивізіону Португалії[15].
- Чемпіон Португалії (6):
- Володар Кубка Португалії (3):
- Володар Суперкубка Португалії (5):
Володар Кубка Італії (1):
- Володар Кубка Франції (1):
Володар Суперкубка УЄФА (1):
- Володар Міжконтинентального кубка (1):
- Володар Кубка УЄФА (1):
- Володар Суперкубка Португалії (1):
- ↑ Rui Barros [Архівовано 2016-03-04 у Wayback Machine.]; at SJPF (in Portuguese)
- ↑ Італія — така безглузда країна
- ↑ Emanuel, Giancarlo (23 червня 2012). Il 10 dopo Alex, la maglia che scotta [The 10 after Alex, the number that burns]. La Stampa (Italian) . Архів оригіналу за 5 грудня 2014. Процитовано 3 січня 2017.
- ↑ Сучасне в сучасному футболі. Друг парадоксів
- ↑ Bedeschi, Stefano (23 листопада 2013). Gli eroi in bianconero: RUI BARROS [The heroes in black and white: RUI BARROS] (Italian) . Tutto Juve. Процитовано 10 вересня 2015.
- ↑ 1991/92: Bremen shine in Stadium of Light [Архівовано 2010-05-03 у Wayback Machine.]
- ↑ Football MATCH: 29.03.1987 Portugal v Malta
- ↑ Чемпіонат світу-98. Відбірковий турнір. Європа. Група 9
- ↑ Co Adriaanse demite-se [Co Adriaanse resigns] (порт.). Jornalismo Porto Net. 9 серпня 2006. Процитовано 27 квітня 2017.
- ↑ Адріансе подав у відставку
- ↑ O primeiro onze oficial do míster Rui Barros
- ↑ Rui Barros: «É importante começar bem a época»
- ↑ Феррейра очолив «Порту». Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 1 грудня 2018.
- ↑ Rui Barros, o pequeno treinador que já saboreou um outro tetra [Rui Barros, the little coach who has already tasted another four-peat]. Diário de Notícias (порт.). 10 травня 2009. Процитовано 27 квітня 2017.
- ↑ Rui Barros sucede a Folha nos "bês" do FC Porto [Rui Barros succeeds Folha at FC Porto's "b's"] (порт.). Rádio Renascença. 13 червня 2018. Процитовано 14 червня 2018.
- Руй Барруш на сайті PlaymakerStats.com (англ.)
- Руй Барруш на сайті ForaDeJogo (англ.) (порт.)
- Профіль тренера на сайті ForaDeJogo (англ.)
- Руй Барруш на сайті National-Football-Teams.com (англ.)
- Руй Барруш на сайті ФІФА (англ.)
- Руй Барруш на сайті transfermarkt.com (англ.)
- Руй Барруш на сайті Eu-football.info (англ.)
|
|
Це незавершена стаття про футболіста. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- Народились 24 листопада
- Народились 1965
- Тренери ФК «Порту»
- Португальські футболісти
- Португальські футбольні тренери
- Гравці збірної Португалії з футболу
- Футболісти «Спортінга» (Ковільян)
- Футболісти «Варзіма»
- Футболісти «Порту»
- Футболісти «Ювентуса»
- Футболісти «Монако»
- Футболісти «Олімпіка» (Марсель)
- Португальські футбольні легіонери
- Футбольні легіонери в Італії
- Футбольні легіонери у Франції