Симон Візенталь
Симон Візенталь | |
---|---|
нім. Simon Wiesenthal | |
Народився | 31 грудня 1908 Бучач |
Помер | 20 вересня 2005 (96 років) Відень |
Поховання | Old Cemetery of Herzliyad |
Країна | |
Національність | Єврей |
Діяльність | агент Моссаду |
Відомий завдяки | Мисливець на нацистів |
Alma mater | Львівський політехнічний інститут |
Знання мов | німецька[2][3] і їдиш[4] |
Партія | Австрійська народна партія |
Конфесія | Юдаїзм |
У шлюбі з | Cyla Wiesenthald |
Нагороди | |
IMDb | ID 0927622 |
Сайт | wiesenthal.com |
Симон Візента́ль (31 грудня 1908, Бучач, тепер Тернопільщина, Україна — 20 вересня 2005, Відень, Австрія) — засновник та керівник Віденського Центру документації, дослідник Голокосту; всесвітньо-відомий «мисливець» на нацистських військових злочинців; агент і співробітник Моссаду.[5]
Навчався в Львівському політехнічному інституті, Празькому технічному університеті.
С. Візенталь працював у Львові архітектором. 1939 року уникнув депортації в Сибір. 1941 року потрапив до львівського гетто, звідки вдалося втекти. З 1944 року перебував у концтаборі Маутгаузен, звідки звільнений американськими військами.
Після Другої Світової війни присвятив своє життя пошуку нацистських злочинців, котрі уникли покарання за свої злочини.
Виявив місцезнаходження Герміни Браунштайнер - наглядачки концентраційних таборів під час Другої світової війн, що сприяло її екстрадиції з США та засудженню до довічного ув'язнення після розгляду справи у Дюссельдорфі («3-й процес Майданека»).
Також, С. Візенталь, за його словами, виявив місцезнаходження Адольфа Айхмана — колишнього високопоставленого керівника гестапо. Водночас роль Візенталя у розшуку Айхмана заперечують багато джерел, включно із директором Моссаду і керівником операції по захопленню Айхмана Іссером Харелем.[6][7][8] Візенталь почав співпрацювати з ізраїльською розвідкою в 1948 році. Тоді в Австрії Візенталь допомагав агентам спецслужб у невдалій операції з затримання Адольфа Айхманна. Агентом «Моссаду» Візенталь став після того, як в 1960 році з його можливою допомогою Адольф Айхман був спійманий.
Робота Симона Візенталя на ізраїльську розвідку тривала близько 10 років. «Моссад» виплачував йому щомісячно близько 300 доларів і фінансував створений ним в 1947 році центр єврейської документації, що займався розшуком нацистських злочинців. В основному співпраця Візенталя з ізраїльськими спецслужбами полягала в пошуку для них втікачів нацистів. Крім цього, він забезпечував «Моссад» інформацією про німецьких вчених та інженерів-ракетників, що працюють в Єгипті.
Похований в Ізраїлі.
Діяльність С. Візенталя по-різному оцінювалась у різних країнах. Він мав чимало конфліктів як з державними діячами (насамперед австрійськими), так і громадськими (останні протестували проти самозвеличування С. Візенталя тощо). У 1975 році канцлер Австрії Бруно Крайський виступив із гострою критикою діяльності С. Візенталя, яку він назвав діяльністю «політичної мафії», і що він вживає методів мафії, якими послуговується на лад нацистів. Також Крайський поставив під сумнів твердження, що Візенталя переслідували за нацистів. За ці твердження Візенталь подав у суд на Крайського, але потім цю заяву відкликав[9]. 1977 року заснував Центр Симона Візенталя з штаб-квартирою у Лос-Анджелесі (США).
Юрій Покальчук стверджував, що Візенталь називав українців «генетичними антисемітами».[10]
Кавалер Ордена Британської Імперії.
6 грудня 1995 року йому було присвоєно звання «Почесний громадянин Відня».
- ↑ Evidence zájmových osob StB
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ CONOR.Sl
- ↑ https://www.penguinrandomhouse.de/Paperback/Simon-Wiesenthal/Tom-Segev/Pantheon/e359697.rhd
- ↑ Famous Nazi-hunter was a Mossad agent, new book reveals [Архівовано 3 вересня 2010 у Wayback Machine.] — Haaretz, 02.09.2010
- ↑ Михаил Хейфец. (7 ноября 2005). Ловил ли Шимон Визенталь Эйхмана?. Курсор. Архів оригіналу за 26 серпня 2011. Процитовано 1 січня 2009.
- ↑ Сташек Кшиштовский. (20 сентября 2005). Симон Визенталь, охотник за нацистами. Lenta.ru. Архів оригіналу за 26 серпня 2011. Процитовано 1 січня 2009.
- ↑ Шели Шрайман. (8 ноября 2005). Счет, предъявленный мёртвым. Proza.ru. Архів оригіналу за 26 серпня 2011. Процитовано 1 січня 2009.
- ↑ Свобода. Український щоденник. 2 квітня 1985 року (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 30 вересня 2011. Процитовано 15 вересня 2010.
- ↑ Тракало В. Відомий письменник, наш земляк Юрій Покальчук написав понад десяток книг, знає дванадцять мов, побував у багатьох країнах світу; був зятем Олеся Гончара, свідком на весіллі у Василя Стуса, а сьогодні є консультантом документального фільму про Нобелівського лауреата Йосефа Агнона, який у жовтні французьке телебачення зніматиме у Бучачі // Бучаччина: історія сучасності «Береги свободи слова». — Тернопіль : ВАТ «ТВПК „Збруч”», 2008. — С. 95. — ISBN 978-966-528-289-1.
- 69275 Візенталь — астероїд, названий на честь цього чоловіка.
- Абліцов В. «Галактика „Україна“. Українська діаспора: видатні постаті» — К. : КИТ, 2007. — 436 с.
- Бубній П., Ковальков Ю. Візенталь Симон // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 277. — ISBN 966-528-197-6.
- Народились 31 грудня
- Народились 1908
- Померли 20 вересня
- Померли 2005
- Члени Австрійської народної партії
- Кавалери ордена Британської імперії
- Нагороджені Президентською медаллю Свободи
- Уродженці Бучача
- Почесні громадяни Відня
- Дослідники Голокосту
- Ті, хто пережив Голокост
- В'язні гетто
- В'язні концтабору Маутгаузен
- Ашкеназькі євреї
- Люди, на честь яких названо астероїд
- Лауреати премії Еразма
- Нагороджені медаллю миру імені Отто Гана
- Почесні лицарі-командори ордена Британської імперії
- Командори ордена За заслуги перед ФРН