Скотт (антарктична станція)
Вид на базу з висоти пташиного польоту | |
Статус | Постійна |
---|---|
Країна | |
Дата заснування | 1957 |
Населення | до 85 |
Координати | 77°31′ пд. ш. 166°27′ сх. д. / 77.51° пд. ш. 166.45° сх. д.Координати: 77°31′ пд. ш. 166°27′ сх. д. / 77.51° пд. ш. 166.45° сх. д. |
|
Скотт-Бейс (англ. Scott Base) - новозеландська цілорічна антарктична наукова станція, розташована на острові Росс, в безпосередній близькості від вулкана Еребус, на території Росса. Станція розташована за 3 км від станції Мак-Мердо (США) і за 1353 км від Південного полюса. Станція знаходиться під управлінням Новозеландського інституту Антарктики (New Zealand Antarctic Institute). Станція отримала свою назву на честь увічнення пам'яті Роберта Скотта - британського дослідника і мандрівника, який організував дві експедиції в Антарктиду.
Рішення про будівництво власної антарктичній станції для підтримки проведення міжнародної транс-антарктичної експедиції в рамках наукових програм Міжнародного геофізичного року було прийнято урядом Нової Зеландії в 1956 році. Будівництво станції почалося в січні 1957 року і вже 20 січня того ж року відбулося офіційне відкриття станції. На момент створення станція являла собою комплекс з шести будівель, з'єднаних критими переходами. З 1962 року станція була переведена на цілорічний режим роботи. В 1976 - 1977 роках на станції була проведена велика реконструкція і частина оригінальних будівель була замінена на нові. У 2005 році на станції було зведено найбільшу за її історію будівлю площею 1800 м².
На початок ХХІ сторіччя станція здатна цілий рік приймати до 15 осіб, а в літній час забезпечувати проживання до 85 чоловік. Максимальна кількість людей на станції було в січні 1999 року - 112, а мінімальне під час зимівлі 2000 року - 9. За час існування станцію відвідало близько 10 000 чоловік.
Станція обладнана для проведення метеоролігічних, геофізичних, гляціологічних, океанологічних і біологічних спостережень і досліджень. База також активно використовується як міжнародний маршрутний центр для досліджень прилеглих територій.
Станція оснащена злітно-посадковою смугою, постійна дорога пов'язує її зі станцією Мак-Мердо.
У 2010 році побудована вітряна елетростанція з продуктивністю близько 1 МВт електроенергії на годину [1].
Клімат (1981−2010) | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Показник | Січ | Лют | Бер | Кві | Тра | Чер | Лип | Сер | Вер | Жов | Лис | Гру | Рік |
Середній максимум, °C | −1,2 | −8 | −15,9 | −18,7 | −20 | −20,1 | −22,5 | −23,4 | −21,3 | −15,6 | −7,2 | −1,2 | −14,6 |
Середня температура, °C | −4,5 | −11,6 | −20,6 | −24,2 | −25,7 | −26 | −28,7 | −30 | −27,6 | −20,8 | −11,3 | −4,5 | −19,6 |
Середній мінімум, °C | −7,9 | −15,3 | −25,3 | −29,7 | −31,4 | −31,9 | −34,9 | −36,6 | −34 | −26 | −15,3 | −7,9 | −24,7 |
Джерело: NIWA Climate Data[2] |
- ↑ Відкрита найбільша вітрова ферма в Антарктиці. // membrana.ru. Архів [http: //www.membrana.ru/particle/3607 оригіналу] за 3 березня 2012. Процитовано 2012-2-27.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|datepublished=
(довідка) - ↑ Climate Data and Activities. NIWA. Архів оригіналу за 7 січня 2019. Процитовано 19 жовтня 2013.