Стефанія Вільчинська
Стефанія Вільчинська | |
---|---|
пол. Stefania Wilczyńska | |
Народилася | 26 травня 1886[2] Варшава, Російська імперія[1] |
Померла | 6 серпня 1942[1] (56 років) або 5 серпня 1942[2] (56 років) Треблінка, Косув-Ляцький, Ґміна Косув-Ляцький, Соколівський повіт, Мазовецьке воєводство, Республіка Польща |
Країна | |
Діяльність | вчителька, письменниця, освітянка |
Галузь | педагог[d] |
Alma mater | Льєзький університет і Женевський університет |
Знання мов | польська |
Нагороди | |
Стефанія Вільчинська (пол. Stefania Wilczyńska; 26 травня 1886, Варшава, Російська імперія — 6 серпня 1942, Треблінка) — вихователька і педагог, колега і соратник Януша Корчака, яка розділила з ним і дітьми з Будинку сиріт[pl] загибель в газовій камері.
Стефанія Вільчинська народилася в польській родині єврейського походження. Батько — текстильний фабрикант Юліан (Ісаак) Вільчинський (пол. Izaak Wilczyński; ?-1911); мати — Соломія Вальфиш (пол. Salomea Walfisz; ?-1929). Закінчила приватну школу[pl] Ядвіги Сікорської (пол. Jadwiga Sikorska) у Варшаві, потім факультет природничих наук Льєзького університету в Бельгії, у 1906 році вивчала природні науки в Женевському університеті в Швейцарії[3][4][5].
Повернувшись до Варшави, працювала волонтером у притулку для єврейських сиріт. Притулок, розташований у старій будівлі церкви, перебував у занедбаному стані. Вільчинська налагодила його роботу і незабаром була призначена на керівну посаду. Там у 1909 році познайомилася з Янушем Корчаком, співпраця з яким з перервами тривала аж до смерті обох в Треблінці[3][5].
Разом з Корчаком заснувала і вела Будинок сиріт для єврейських дітей у Варшаві (1912-1942) на Крохмальній вулиці[pl], 92, де застосовувалися новаторські педагогічні методики, що виховують у дітях почуття власної гідності. Будинок сиріт був організований за моделлю держави, керованої дітьми — в ньому була своя «конституція», існували виборний дитячий парламент, товариський суд і судова рада[6].
За спогадами одного з колишніх вихованців, організація Будинку сиріт працювала з чіткістю механізму швейцарського годинника. За свідченням біографа Корчака Бетті Джин Ліфтон, «майже для всіх сиріт Стефа була "серцем, мозком, доглядальницею, матір'ю"»[7]. Діти називали її «пані Стефа»[8].
Стефанія Вільчинська керувала будинком за відсутності Корчака під час Першої світової війни і під час його подорожі в Палестину в 1934 і 1936 роках. Думаючи про переселення на Близький Схід, у 1935 році Вільчинська також їздила в Палестину, жила в кібуці Ейн-Харод[en], але перед війною повернулася до Польщі[9][5][10].
Після початку німецької окупації, в 1940 році Будинок сиріт був переведений в гетто[К 1]. Друзі пропонували Вільчинській втекти з Польщі, але вона відмовилася і залишилася з Корчаком і дітьми[9][5].
Влітку 1942 року було прийнято рішення про депортацію Будинку сиріт в табір смерті. Вранці 6 серпня в Будинку пролунала команда «Alle Juden raus!». Співробітники могли покинути притулок, але вирішили залишитися з дітьми до кінця[К 2]. Діти вишикувалися в колони по чотири і у супроводі вихователів та оточенні фашистської охорони пішли на Умшлагплац, звідки їх в товарних вагонах відправили в Треблінку. Перший загін вів Януш Корчак, другий[К 3] Стефанія Вільчинська[9][12][6].За спогадами очевидця, секретаря єврейської громади у Варшаві Наума Ремба, на відміну від натовпу людей, що кричали, коли нацисти заганяли їх у поїзди, діти з притулку йшли «зі спокійною гідністю»:
Це було схоже не на завантаження в товарні вагони, а на марш мовчазного протесту проти режиму убивць ... Такої процесії ще не бачили людські очі. Оригінальний текст (англ.) This was no march to the train cars, but rather a mute protest against this murderous regime… A procession the like of which no human eye has ever witnessed. |
||
— Ліфтон, 2004, гл. 37: Останній марш… |
Символічна могила Стефанії Вільчинської знаходиться на місці поховання її батьків, на варшавському Єврейському цвинтарі[ru] (діл. 64, ряд 1)[13]. Меморіал Янушу Корчаку і Стефанії Вільчинській встановлено на Горі вітру[he] під Єрусалимом.
У 1947 році Стефанію Вільчинську посмертно нагороджено срібним Хрестом Заслуги[14].
У 2004 році у Варшаві посмертно видано книгу Стефанії Вільчинської «Слово дітям і педагогам»[15].
У травні 2013 року група польських громадських діячів виступила зі зверненням про присвоєння імені Стефанії Вільчинської алеї поряд з Музеєм історії польських євреїв у Варшаві[16].
У 2015 році в Польщі видано декілька книг, присвячених історії життя Стефанії Вільчинської[17][18][19].
- ↑ а б в Deutsche Nationalbibliothek Record #118858831 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б в http://www.fembio.org/biographie.php/frau/frauendatenbank?fem_id=28819
- ↑ а б Veerman, 1990, с. 8.
- ↑ Лифтон Б.-Дж. Гл. 8: Решение // Король детей: Жизнь и смерть Януша Корчака = Lifton B.-J. The king of children: The Life and Death of Janusz Korczak / пер. с англ. И. Гуровой и В. Генкина. — М. : Текст, 2004. — 400 с. — ISBN 5-7516-0479-2.
- ↑ а б в г Ковалевич П. (8 серпня 2011). Корчак и его дети. Jewish.ru. Архів оригіналу за 25 січня 2016. Процитовано 6 січня 2016.
- ↑ а б Чабан М. Януш Корчак, старый доктор (Эрш Хенрик Гольдшмит) // Еврейская старина : альманах. — 2014. — № 2 (81).
- ↑ Лифтон Б.-Дж. Гл. 18: Пани Стефа // Король детей: Жизнь и смерть Януша Корчака = Lifton B.-J. The king of children: The Life and Death of Janusz Korczak / пер. с англ. И. Гуровой и В. Генкина. — М. : Текст, 2004. — 400 с. — ISBN 5-7516-0479-2.
- ↑ Лифтон, гл. 18: Пани Стефа, 2004.
- ↑ а б в Veerman, 1990, с. 15.
- ↑ Макеев С. Моськи, Юзьки и Януш Корчак // Совершенно секретно. — М., 2006. — № 5 (204).
- ↑ а б Лифтон, гл. 37: Последний марш…, 2004
- ↑ Лифтон Б.-Дж. Гл. 37: Последний марш. Шестое августа 1942 // Король детей: Жизнь и смерть Януша Корчака = Lifton B.-J. The king of children: The Life and Death of Janusz Korczak / пер. с англ. И. Гуровой и В. Генкина. — М. : Текст, 2004. — 400 с. — ISBN 5-7516-0479-2.
- ↑ Wyniki wyszukiwania (пол.). Процитовано 6 січня 2016.
- ↑ M.P. 1947 nr 103 poz. 685 (пол.). ISAP. Kancelaria Sejmu RP. Процитовано 6 січня 2016.
- ↑ Wilczyńska St. Słowo do dzieci i wychowawców = Слово детям и педагогам / Stefania Wilczyńska ; wybór i oprac. B. Puszkin, M. Ciesielska. — Warszawa : Ośrodek Dokumentacji i Badań Korczakianum; Muzeum Historyczne m.st. Warszawy, 2004. — 262 p. — (Z Kręgu Korczaka. Tematy, Ludzie, Dokumenty). — ISBN 9788388477157.
- ↑ Czy Warszawa uhonoruje Stefanię Wilczyńską? (пол.). Izrael.org.il. 2013-05. Архів оригіналу за 9 січня 2016. Процитовано 9 січня 2016.
- ↑ Kicińska, 2015.
- ↑ Einat, 2015.
- ↑ Бурек Я. (23 березня 2015). Вышла в свет книга о Стефании Вильчинской. Виртуальный Штетл. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 9 січня 2016.
- Книги
- Кан Ж. Педагогика Януша Корчака и еврейское воспитание / Жерар Кан; пер. с нем. И. Шиповой под ред. О. Медведевой. — М. : Рос. общ-во Януша Корчака, 2000. — 178 с. — 1000 екз. — ISBN 5-900365-33-6.(рос.)
- Лифтон Б.-Дж. Король детей: Жизнь и смерть Януша Корчака = Lifton B.-J. The king of children: The Life and Death of Janusz Korczak / пер. с англ. И. Гуровой и В. Генкина. — М. : Текст, 2004. — 400 с. — ISBN 5-7516-0479-2.(рос.)
- Merżan I. Pan Doktór i pani Stefa: wspomnienia : [пол.]. — Warszawa : Wydawnictwa Szkolne i Pedagogiczne, 1979.(пол.)
- Merżan I. Aby nie uległa zapomnieniu: Rzecz o Domu Sierot, Krochmalna 92 / Ida Merżan. — Warszawa : Nasza Księgarnia, 1987. — 137 p.(пол.)
- Kicińska M. Pani Stefa / Magdalena Kicińska. — Warszawa : Wyd.Czarne, 2015. — 272 p. — ISBN 978-83-8049-087-1.(пол.)
- Einat A. Kochana Stefo / Amela Einat. — Warszawa : Nowy Swiat; Glilit Books, 2015.(пол.)
- Статті
- Veerman Ph. In the Shadow of Janusz Korczak: The Story of Stefania Wilczynska // The Melton Journal. — N. Y., 1990. — Iss. Spring. — No. 23. — P. 8, 15.
- Mazur E., Pawlak G. Stefania Wilczyńska – a companion in Janusz Korczak’s struggle // Quaderni di Palazzo Serra. — 2014. — No. 24. — P. 128—140. — ISSN 1970-0571.
- Spots of Light — Women in the Holocaust | Stefania Wilczynska (англ.). Yad Vashem The Holocaust Martyrs' and Heroes' Remembrance Authority. Процитовано 7 січня 2016.
Kochana pani Stefa на YouTube Док. фільм. Реж. Беата Бель (пол. Beata Biel). Fundacja im. prof. M. Schorra. (пол.)
- Народились 26 травня
- Народились 1886
- Уродженці Варшави
- Померли 6 серпня
- Померли 1942
- Померли 5 серпня
- Померли в Мазовецькому воєводстві
- Випускники Льєзького університету
- Випускники Женевського університету
- Нагороджені Хрестом Заслуги
- Кавалери Срібного Хреста Заслуг
- Страчені в газовій камері
- Жертви Голокосту
- Польські педагоги
- Польські громадські діячі
- Педагоги XX століття
- Страчені жінки
- Страчені поляки
- В'язні Варшавського гетто