Стрітенськ
місто Стрітенськ | |||||
---|---|---|---|---|---|
рос. Сретенск | |||||
| |||||
Країна | |||||
Суб'єкт Російської Федерації | Забайкальський край | ||||
Муніципальний район | Стрітенський | ||||
Поселення | Стрітенське | ||||
Код ЗКАТУ: | 76240501000 | ||||
Код ЗКТМО: | 76640101001 | ||||
Основні дані | |||||
Час заснування | 1689 року | ||||
Статус міста | 1926 року | ||||
Населення | 6850 осіб (2010[1]) | ||||
Площа | 36 км² | ||||
Поштовий індекс | 673500 | ||||
Телефонний код | +7 30246 | ||||
Географічні координати: | 52°15′ пн. ш. 117°43′ сх. д. / 52.250° пн. ш. 117.717° сх. д.Координати: 52°15′ пн. ш. 117°43′ сх. д. / 52.250° пн. ш. 117.717° сх. д. | ||||
Висота над рівнем моря | 490 м | ||||
Мапа | |||||
| |||||
|
Стрі́тенськ (рос. Сретенск) — місто, центр Стрітенського району Забайкальського краю, Росія. Адміністративний центр Стрітенського міського поселення.
Місто розташоване на правому і лівому березі річки Шилки за 385 км на схід від Чити. Кінцева станція залізничної гілки від станції Куенга.
Засноване в 1689 році як Стрітенський острог (рос. Стрѣтенскій острогъ). Був центром Стрітенського повіту.
З 1798 року було гірничо-заводським селищем, з 1851 року — центр козацької станиці, з 1872 по 1918 роки входив до складу 3-го військового відділу Забайкальського козацького війська[2].
До 1912 року був кінцевою станцією Транссибірської залізничної магістралі і найважливішим перевалочним пунктом, де прибулі в вагонах вантажі перевантажували на річкові судна і відправляли на схід по річках Шилці та Амуру.
26 січня 1926 року отримав статус міста і став центром району.
Населення — 6850 осіб (2010; 8192 у 2002[3]).
- Аркуш карти N-50-140 Сретенск. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1982 р. Видання 1985 р. (рос.)
- Стретенск // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
- ↑ Численность и размещение населения Забайкальского края 2010 года — Федеральна служба державної статистики РФ (рос.)
- ↑ Стретенск // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
- ↑ Чисельність населення за національністю в Читинській області — проєкт «Lingvarium» (рос.)
- На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Це незавершена стаття з географії Забайкальського краю. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|
|