Тодд Дункан
Тодд Дункан | |
---|---|
Основна інформація | |
Дата народження | 12 лютого 1903[1][2][3] або 2 лютого 1903[4] |
Місце народження | Данвілл, Кентуккі, США[5] |
Дата смерті | 28 лютого 1998[1][2][…] (95 років) або 27 лютого 1998[6] (95 років) |
Місце смерті | Вашингтон, США[4] |
Поховання | Fort Lincoln Cemeteryd[4] |
Роки активності | з 1933 |
Громадянство | США |
Національність | афроамериканці[7][5] |
Професії | оперний співак, актор |
Освіта | Колумбійський університет, Батлерівський університетd, Тічерс-Коледжd, Valparaiso Universityd і Говардський університет |
Співацький голос | баритон |
Інструменти | вокал[d] |
Мова | англійська |
Жанри | опера |
Членство | Alpha Phi Alphad |
Заклад | Говардський університет |
|
Роберт Тодд Дункан (англ. Robert Todd Duncan; 12 лютого 1903, Данвілл, Кентуккі, США — 28 лютого 1998, Вашингтон) — американський оперний співак-баритон й актор. Один з перших афроамериканців, який співав у великій оперній трупі та знаний тим, що з'явився у ролі Поргі у прем'єрній постановці «Поргі та Бесс» (1935)[8].
Народився 12 лютого 1903 року у Денвіллі, штат Кентуккі, у родині Джона та Летті (Купер) Дунканів[8]. Вони одружилися у Денвіллі 1901 року. Батько уродженець Денвілла, а мати — Франкфурта[9]. Джон був власником гаража, а Летті — вчителем музики. Він здобув музичну освіту в Університеті Батлера в Індіанаполісі, здобувши ступінь бакалавра з музики, а потім ступінь магістра у Педагогічному коледжі Колумбійського університету[8].
У 1934 році Дункан дебютував у «Сільській честі» П'єтро Масканьї у Нью-Йорку з Aeolian Opera, темношкірою оперною трупою[8].
Джордж Гершвін особисто обрав Дункана на роль Поргі у «Поргі та Бесс», прем'єра вистави відбулась у 1935 році. Він зіграв цю роль понад 1800 разів. Він очолював акторський склад під час вашингтонського показу вистави у Національному театрі у 1936 році на знак протесту проти політики сегрегації театру. Дункан заявив, що «ніколи б не грав у театрі, який забороняє купувати квитки на певні місця через расу». Згодом керівництво піддалося вимогам і дозволило першу комбіновану виставу у Національному театрі[10]. Дункан також був першим виконавцем ролі Стівена Кумало в п'єсі Курта Вейла «Загублені у зорях», яка відбулася на Бродвеї в театрі Music Box 30 жовтня 1949 року, виставу закрили 1 липня 1950 року після 281 показу.
У 1938 році Дункан з'явився на лондонській сцені Королівського театру на Друрі-Лейн у музичній постановці CBCochran «Сонце ніколи ни сходить». До акторського складу увійшли американка Аделаїда Голл, Леслі Бенкс, Една Бест і Стюарт Грейнджер. Мюзикл адаптовано Петом Воллесом і Гаєм Болтоном з різних історій, авторства Едгара Воллеса[11], а шоу містило оригінальну музику Коула Портера. Костюми розробила Елізабет Гаффенден[12]. Однією з композицій, які співав Дункан, була «River God». Після завершення показу у Лондоні Дункан і Аделаїда Голл з оригінального акторського складу вирушили у тур Великою Британією[13]. З 1930 до 1945 рік Дункан викладав вокал в Говардський університет у Вашингтоні[8]. Викладаючи в університеті, він продовжував гастролювати як соліст з піаністом Вільямом Дунканом Алленом і Джорджем Маллоєм[14]. Він мав дуже успішну кар'єру концертного співака з понад 2000 виступами у 56 країнах і двома ролями у кіно[8]. Він залишив університет і відкрив власну вокальну студію, у якій давав приватні уроки та періодично виступаючи.
У 1945 році він став першим афроамериканцем, який співав у великій оперній трупі і першою темношкірою людиною, яка співала в опері з білошкірим акторським складом: виконав роль Тоніо в опері «Паяци» Леонкавалло з Нью-Йорк сіті опери. Того ж року він виконав роль тореадора Ескамільо в опері Бізе «Кармен» і виконав цикл пісень «Пісні слави», створений голландсько-американським режисером Дірком Фохом на тексти Джозефа Ауслендера, тодішнього поета-лауреата[15]. У 1954 році Дункан був першим, хто записав «Uncchained Melody», популярну пісню на музику Алекса Норта та слова Гай Зарета. Запис зроблено як саундтрек до фільму про в'язницю «Звільнені», у якому Дункан також зіграв другорядного персонажа. Після версії Дункана ця пісня стала однією з найбільш записуваних пісень XX століття.
У останньому інтерв'ю Тодд Дункан розповів про свою любов до спіричуелів: «… спіричуели настільки глибоко в мені, що важко знайти слова, які мають значення. Спірічуели є частиною того, ким би я був. Коли я співаю їх співає моє єство, а не моє горло… Мені дуже важко передати словами те, що лежить у глибині мого єства»[16].
Крім співу, Дункан також викладав вокал. Серед його відомих учнів — Філіп Бут з голосом бас, який виступав у Метрополітен-опера протягом двох десятиліть[17].
У 1978 році Товариство виконавських мистецтв Вашингтона відсвяткувало його 75-річчя. У 1984 році Дункан нагороджено Музичною медаллю Джорджа Пібоді від Консерваторії Пібоді Університету Джона Гопкінса. Серед інших нагород, які він отримав, — почесна медаль Гаїті, нагорода NAACP, премія Дональдсона, премія драматичних критиків Нью-Йорка за фільм «Загублені у зорях», а також почесні докторські ступені Валперейзського та Батлеровського університетів.
Дункан був членом братства Alpha Phi Alpha[18].
Він помер від хвороби серця у своєму будинку у Вашингтоні, округ Колумбія, 28 лютого 1998 року. У нього залишилися дружина Гледіс Джексон Дункан і названий син Чарльз, успішний адвокат[8][19].
- ↑ а б Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ а б SNAC — 2010.
- ↑ а б Internet Broadway Database — 2000.
- ↑ а б в Find a Grave — 1996.
- ↑ а б Southern E. Biographical Dictionary of Afro-American and African Musicians — Greenwood Publishing Group, 1982.
- ↑ Library of Congress Authorities — Library of Congress.
- ↑ BlackPast.org — 2004.
- ↑ а б в г д е ж Allan Kozinn (2 березня 1988). Todd Duncan, 95; Sang Porgy and Helped Desegregate Opera. The New York Times. Процитовано 23 січня 2019.
- ↑ Duncan, Todd (1903-1998), singer and teacher. American National Biography (англ.). Процитовано 29 листопада 2023.
- ↑ Porgy and Bess: Today in History, September 2. Library of Congress. Процитовано 6 грудня 2007.
- ↑ STAGE AND SCREEN » 17 Jun 1938 » The Spectator Archive. The Spectator Archive. Процитовано 29 листопада 2023.
- ↑ The Sun Never Sets costume designs are in the Drury Lane Design Collection archive: (retrieved 19 December 2014): by http://archiveshub.ac.uk/data/gb71-thm/86
- ↑ Washington Afro-American - Пошук в архіві Новин Google. news.google.com. Процитовано 29 листопада 2023.
- ↑ Paid Notice: Deaths MALLOY, GEORGE. query.nytimes.com (англ.). Процитовано 29 листопада 2023.
- ↑ zefirrecords.nl. Songs and Sketches - Dirk Fock. www.zefirrecords.nl (англ.). Процитовано 20 листопада 2023.
- ↑ quoted in Nash, Elizabeth, Autobiographical Reminiscences of African-American Classical Singers, 1853–Present, Edwin Mellen Press, 2007, p. 170
- ↑ Philip Booth. operissimo. Архів оригіналу за 9 березня 2016. Процитовано 29 листопада 2023.
- ↑ Notable Men of Alpha Phi Alpha. Alpha Phi Alpha Fraternity, Mu Lambda chapter. Архів оригіналу за 23 жовтня 2007. Процитовано 6 грудня 2007.
- ↑ Adam Bernstein (7 травня 2004). D.C. Lawyer, Educator Charles Duncan Dies. The Washington Post. Процитовано 23 січня 2019.
- The Music of Black Americans: A History. Eileen Southern. W.W. Norton & Company; 3rd edition. ISBN 0-393-97141-4
- «Todd Duncan.» Newsmakers 1998, Issue 3. Gale Group, 1998.
- The African American Registry
- Народились 12 лютого
- Народились 1903
- Народились 2 лютого
- Уродженці Данвілла (Кентуккі)
- Померли 28 лютого
- Померли 1998
- Померли 27 лютого
- Померли у Вашингтоні
- Випускники Колумбійського університету
- Випускники Говардського університету
- Баритони
- Випускники Університету Батлера
- Баритони США
- Оперні співаки США
- Оперні співаки XX століття