Уміт Озат
Особисті дані | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Народження | 30 жовтня 1976 (47 років) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Анкара, Туреччина | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Зріст | 186 см | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Вага | 84 кг | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | захисник | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Юнацькі клуби | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
–1995 | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Національна збірна | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Тренерська діяльність** | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
** Тільки на посаді головного тренера. | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Уміт Озат (тур. Ümit Özat, нар. 30 жовтня 1976, Анкара) — турецький футболіст, що грав на позиції захисника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. З 2016 року очолює тренерський штаб команди «Генчлербірлігі».
Виступав, зокрема, за «Фенербахче», з яким став триразовим чемпіоном Туреччини, а також національну збірну Туреччини, у складі якої став бронзовим призером чемпіонату світу.
Народився 30 жовтня 1976 року в місті Анкара. Вихованець футбольної школи клубу «Кечіоренгюджю». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 1994 року в основній команді того ж клубу, в якій провів один сезон, взявши участь у 25 матчах чемпіонату. Після цього грав за «Генчлербірлігі», за який у період з 1995 по 2000 зіграв 166 офіційних матчів, відзначившись 14 м'ячами, і провів 14 399 хвилин. У формі «Генчлербірлігі» в матчах Кубка УЄФА зіграв 360 хвилин.
Сезон 2001/02 відіграв в оренді в «Бурсаспоре», а по закінченні сезону перейшов в «Фенербахче». Дебютував у клубі зі Стамбула 8 серпня 2001 року в матчі Ліги чемпіонів проти шотландського «Рейнджерс» з міста Глазго. 18 березня 2003 року став капітаном «Фенербахче», перейнявши капітанську пов'язку в Огюна Темізканоглу. До приходу в клуб Роберто Карлоса грав на позиції лівого захисника, незважаючи на те, що є правшею. У «Фенербахче» він зіграв чи не всіх позиціях у захисті та півзахисті і за шість сезонів, проведених у Стамбулі, гравець взяв участь у 212 матчах Суперліги, тричі ставши чемпіоном Туреччини.
У травні 2007 року він підписав трирічний контракт з німецьким «Кельном»[1], куди його запросив Крістоф Даум, знайомий із захисником по спільній роботі у «Фенербахче». З початку сезону 2008-09 Уміт став капітаном команди[2][3]. 29 серпня 2008 року він знепритомнів під час матчу Бундесліги проти «Карлсруе»[4]. Після знепритомлення на короткий термін і виходу на поле медичної бригади він прийшов в себе, але все-таки був госпіталізований в лікарню для подальшого обстеження. Подальша перевірка встановила, що у екс-капітана клубу була проблема з серцем, яка називається міокардит[5]. 14 березня 2009 року офіційно заявив, що вирішив завершити кар'єру. Своє завершення кар'єри він пояснив станом свого здоров'я[6][7][8][9].
Протягом 1996—1997 років залучався до складу молодіжної збірної Туреччини. На молодіжному рівні зіграв у 8 офіційних матчах, забив 1 гол.
1997 року захищав кольори олімпійської збірної Туреччини і став срібним призером Середземноморських ігор 1997 року в Барі, Італія[10]. У складі цієї команди провів 5 матчів, забив 1 гол.
16 серпня 2000 року дебютував в офіційних іграх у складі національної збірної Туреччини в товариському матчі проти Боснії і Герцеговини (0:2)[11]. Він швидко зарекомендував себе як важливий гравець в команді і поїхав з нею на чемпіонат світу 2002 року в Японії і Південній Кореї, на якому команда здобула бронзові нагороди.
Останній матч у збірній зіграв 12 листопада 2005 року, в якому турки програли 0:2: Швейцарії і не кваліфікувались на чемпіонат світу 2006 року. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 6 років, провів у формі головної команди країни 41 матч, забивши 1 гол — 25 травня 2004 року в товариській грі проти Австралії (1:0)[12].
Після закінчення кар'єри гравця залишився в «Кельні» і з квітня 2009 року працював помічником Крістофа Даума[13], а з липня 2009 року — Звонимира Сольдо. 21 грудня 2009 було оголошено, що Озат покине «Кельн»[14][15].
Пізніше він став асистентом Роже Лемера в «Анкарагюджю»[16][17]. У травні 2010 року, після звільнення Лемрера, Озат став новим головним тренером клубу[18]. Тренував команду з Анкари один рік.
26 січня 2012 року він став головним тренером «Манісаспора»[19]. Через місяць Озат був звільнений, провівши зі своєю командою в шість ігор, п'ять з яких програв[20].
На початку серпня 2014 року став головним тренером клубу другого турецького дивізіону «Елязигспор»[21]. Уміт подав у відставку 8 березня 2015 року[22], проте вона не була прийнята і йому було наказано продовжувати свою роботу[23]. Втім Озат таки пішов у відставку після матчу проти «Денізліспору» 18 квітня 2015 року[24].
22 червня 2015 року Озат був представлений головним тренером іншого клубу другого дивізіону «Болуспора»[25], проте через розбіжності з керівництвом покинув посаду вже через кілька тижнів 14 липня. Натомість у середині липня 2015 року він очолив «Самсунспор»[26], де також довго не протримався і пішов у відставку в січні 2016 року.
Через кілька днів після його від'їзду з «Самсунспора», 17 січня 2016 року він очолив кризовий «Мерсін Ідманюрду»[27], який перебував у зоні вильоту з Суперліги. У цьому клубі він зіткнувся з незліченними проблемами: футболісти деякий час не отримували своїх зарплат і погрожували не відвідувати тренування команди. Озат виплатив зарплати з власної кишені і намагався зосередити команду на лізі. Після того, як не відбулося поліпшення, змінився керівництво клубу, і Озат у травні подав у відставку.
8 листопада 2016 року Озат став тренером «Генчлербірлігі» і зайняв з командою 8 місце в Суперлізі. Проте вже на початку сезону 2017/18 у вересні клуб відправив тренера, який здобув лише одну нічию в трьох стартових іграх, у відставку. Втім після 12-го туру, в листопаді того ж року, він повернувся до команди[28].
- Чемпіон Туреччини (3):
Колишній капітан «Фенербахче» та «Кельна» був відомий своїм спокійним та професійним ставленням. Він розглядається як універсальний гравець і використовувався як ліворуч або праворуч, так і в центрі захисту; крім того, він мав небезпечний дальній удар.
- ↑ Ümt Özat unterschreibt in Köln vom 26. Mai 2007 auf UEFA.com
- ↑ Ümt Özat neuer Kapitän beim 1. FC Köln vom 5. August 2008 auf spox.com
- ↑ Ümt Özat ist Köln-Kapitän vom 5. August 2008 auf UEFA.com
- ↑ Kölner Sieg von Özats Zusammenbruch überschattet vom 29. August 2008 auf Tagesspiegel.de
- ↑ 1. FC Köln: Stabiler Zustand bei Ümit [Архівовано 2008-09-12 у Wayback Machine.] (abgerufen am 30. August 2008)
- ↑ Капітан «Кельна» попрощався з футболом
- ↑ Ümit Özat verkündet Karriere-Aus vom 14. März 2009 auf spox.com
- ↑ Ümit Özat erklärt Karriere für beendet vom 15. März 2009 auf Tagesspiegel.de
- ↑ Trauriges Karriereende für Ümit Özat vom 16. März 2009 auf UEFA.com
- ↑ http://www.tff.org/Default.aspx?pageId=29&macId=4032
- ↑ Spielstatistiken: Bosnien & Herzeg. vs. Türkei vom 16. August 2000
- ↑ Spielstatistiken: Australien vs. Türkei vom 25. Mai 2004
- ↑ Sein erster Tag als Trainer [Архівовано 2009-05-28 у Wayback Machine.] vom 21. April 2009 auf Bild.de
- ↑ Express: Ümit Özat verlässt den FC [Архівовано 5 вересня 2010 у Wayback Machine.] (abgerufen am 21. Dezember 2009)
- ↑ Vertrag mit Özat aufgelöst vom 21. Dezember 2009 auf kicker.de
- ↑ Ümit Özat in die Türkei vom 23. Dezember 2009 auf transfermarkt.de
- ↑ Unterstützung durch Ümit Özat; assistiert dem Franzosen vom 23. Dezember 2009 auf kicker.de
- ↑ Ümit Özat befördert zum Chef-Trainer [Архівовано 27 травня 2010 у Wayback Machine.] vom 24. Mai 2010 auf Express.de
- ↑ manisaspor.org.tr: [Архівовано 3 грудня 2015 у Wayback Machine.] Ümit Özat ile anlaşma sağlandı
- ↑ Manisaspor trennt sich von Ümit Özat! [Архівовано 29 лютого 2012 у Wayback Machine.] vom 27. Februar 2012 auf GazeteFutbol.de
- ↑ trtspor.com.tr: „Elazığspor'da Ümit Özat dönemi“ (abgerufen am 31. August 2014)
- ↑ Elazığ'da Özat dönemi kapandı!
- ↑ Elazığspor'dan Ümit Özat'ın istifasına ret!
- ↑ http://m.milliyet.com.tr/umit-ozat-istifa-etti----2046147-skorerhaber/
- ↑ http://www.milliyet.com.tr/boluspor-da-umit-ozat-donemi----2077610-skorerhaber/
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 6 грудня 2017. Процитовано 6 грудня 2017.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ http://www.fanatik.com.tr/2016/01/17/umit-ozatin-yeni-adresi-mersin-idman-yurdu-641853
- ↑ http://www.fanatik.com.tr/2017/11/20/umit-ozat-yeniden-genclerbirligi-nde-1332315
- Уміт Озат на сайті worldfootball.net (англ.) (нім.) (фр.) (ісп.) (порт.) (італ.) (нід.) (пол.)
- Уміт Озат на сайті fussballdaten.de (нім.)
- Народились 30 жовтня
- Народились 1976
- Турецькі футболісти
- Турецькі футбольні тренери
- Гравці молодіжної збірної Туреччини з футболу
- Гравці збірної Туреччини з футболу
- Гравці чемпіонату світу з футболу 2002
- Футболісти «Кечіоренгюджю»
- Футболісти «Генчлербірлігі»
- Футболісти «Бурсаспора»
- Футболісти «Фенербахче»
- Футболісти «Кельна»
- Тренери ФК «Кельн»
- Тренери ФК «Анкарагюджю»
- Тренери ФК «Манісаспор»
- Тренери ФК «Елязигспор»
- Тренери ФК «Болуспор»
- Тренери ФК «Самсунспор»
- Тренери ФК «Мерсін Ідманюрду»
- Тренери ФК «Генчлербірлігі»
- Турецькі футбольні легіонери
- Футбольні легіонери в Німеччині
- Учасники Середземноморських ігор 1997