Едвин Фишер
Облик
Едвин Фишер Edwin Fischer | |
швейцарски пианист, диригент и музикален педагог | |
Роден |
6 октомври 1886 г.
|
---|---|
Починал | |
Погребан | Люцерн, Швейцария |
Религия | католицизъм[1] |
Учил в | Щернова консерватория |
Работил | пианист, диригент, музикален педагог |
Музикална кариера | |
Стил | класическа музика |
Инструменти | пиано |
Лейбъл | „И Ем Ай“ |
Семейство | |
Съпруга | Елеонора фон Менделсон |
Едвин Фишер в Общомедия |
Едвин Фишер (на немски: Edwin Fischer) е швейцарски пианист, диригент с класически репертоар. Отличава се като един от най-великите пианисти на XX век[2], особено по отношение изпълнението на немска музика, по традиция свързвана с имената на Йохан Себастиан Бах, Лудвиг ван Бетовен, Волфганг Амадеус Моцарт и Франц Шуберт.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Роден е на 6 октомври 1886 г. в Базел, във френската част на Швейцария, и първоначално изучава музика в родината си, а по-късно в Берлин. Участва в Първата световна война. През 1926 г. става диригент на Националната филхармония в Любек.
Освен солови рецитали, концертни изпълнения и дирижиране на оркестрови творби, Фишер изпълнява и камерна музика.
Почетен доктор на университетите в Кьолн (1928) и Базел (1956).
Библиография
[редактиране | редактиране на кода]- Fischer, Edwin, Musikalische Betrachtungen, Im Infel 1949 (френско издание: Considérations sur la musique, Editions du Coudrier, 1951)
- Fischer, Edwin, Ludwig van Beethovens Klaviersonaten: Ein Begleiter für Studierende und Liebhaber, 1954 (английско издание: Beethoven's Piano Sonatas: A Guide for Students and Amateurs, 1959)
- Fischer, Edwin, Johann Sebastian Bach: Eine Studie
За него
[редактиране | редактиране на кода]- Moritz von Bredow, Rebellische Pianistin. Das Leben der Grete Sultan zwischen Berlin und New York. Schott Music, Mainz, 2012 ISBN 978-3-7957-0800-9
- Gavoty B. Edwin Fischer. Geneva, 1954.
- Smithson R. The recordings of Edwin Fischer. London, 1990.
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ hls-dhs-dss.ch // Посетен на 18 юли 2024 г.
- ↑ Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, Solo nec plus ultra, Neva Editions, 2015, 50. ISBN 978-2-35055-192-0.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Alfons Ott, Fischer, Edwin. В: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 5, Duncker & Humblot, Berlin 1961, ISBN 3-428-00186-9, S. 180.
- Andrea Weibel, Fischer, Edwin. В: Historisches Lexikon der Schweiz, 2005.
Тази статия, свързана с Швейцария, все още е мъниче. Помогнете на Уикипедия, като я редактирате и разширите.
|