Алексей Афанасиев
Алексей Феодорович Афанасиев Алексеей Фёдорович Афанасьев | |
Портрет на Алексей Афанасиев от Кирияк Костанди | |
Роден | |
---|---|
Починал | |
Националност | |
Стил | реализъм |
Академия | Императорска художествена академия |
Направление | карикатура, жанрова живопис |
Известни творби | „Преди празника“, „Петър Велики спасява умиращи войници при Лахта“ |
Награди | сребърен медал за рисунка от натура |
Алексей Афанасиев в Общомедия |
Алексей Феодорович Афанасиев (на руски: Алексе́й Фёдорович Афана́сьев) е руски жанров живописец, график, илюстратор, карикатурист, член на обществото на Передвижниците.[1] Най-известен е с илюстрациите си към приказката „Конче гърбоконче“ на Пьотър Ершов, приказките на Пушкин, стихотворенията на Алексей Толстой, както и с многобройните си жанрови картини.[2]
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Алексей Афанасиев е роден на 12 декември 1850 г. в Санкт Петербург, в семейството на готвач, работещ в императорския двор.[2][3] На 18 години завършва училището към Реформаторската църква в родния се град и започва работа към двора, първо като работник при отоплителните котли, а по-късно – като лакей.[1]
През 1872 г. е приет като слушател в Императорската художествена академия. През 1877 е удостоен с поощрителен сребърен медал за рисунка от натура.[1][3] Две години по-късно подава молба за явяване на изпит, който да му даде възможност да се запише като редовен студент, но Академичният съвет му отказва. Художникът продължава да поддържа връзка с приятелите си, които са редовните студенти и през лятото на 1881, заедно с Кирияк Костанди, Николай Дубовской и Михаил Кудрявцев заминава да рисува етюди в село Бутирки, Орловска губерния. Работи с тях и по-късно, а 1884 г. позира на Костанди за картината му „При болния приятел“.[1][4]
През 1886 г. получава свидетелство за посещение на класовете в Академията и на следващата година започва работа като преподавател в Рисувалното училище към Обществото за поощрение на художниците. През 1905 г. става директор на Пензенското художествено училище, където заема поста след академика по живопис Константин Савицки.[2][3] Там организира поредица от изложби на творби на преподаватели и ученици, където излага и собствени работи. По негова инициатива през 1906 е създаден Кръгът на пензенските художници. Има значителен принос в развитието на традициите на реализма в училището, началото на което е поставен от Савицки.[4] Четири години по-късно е уволнен по болест.[2] По други данни е уволнен заради насаждане на революционни настроения сред учащите. Съществува вариант, според който демонстративно напуска сам в подкрепа на уволнения от училището художник Александър Вахрамеев, обвинен в антиправителствена дейност.[4] Завръща се в Петербург и продължава работата си в Рисувалното училище.[2][1]
Художникът умира през 1920 г., а мястото на смъртта му е неизвестно.[2][1]
Творчество
[редактиране | редактиране на кода]Художникът е най-известен като илюстратор и карикатурист. В продължение на много години той сътрудничи на хумористичните и сатирични списания „Шут“, „Осколки“, „Всемирная иллюстрация“, „Лукоморье“, „Север“ и други.[1][4] През 1857 той рисува даже маслена картина по мотиви от стихотворението на Алексей Толстой „Пред приказната врата“, която днес се намира в Третяковската галерия. В първите две списания са печатани предимно илюстрациите му, а в останалите се изявява и като карикатурист. Много от илюстрациите му по-късно са издадени като пощенски картички от издателство „Ришар“.[1]
Като живописец Афанасиев работи предимно в религиозния и битовия жанр.[2] В края на 1880-те художникът се присъединява към обществото на Передвижниците и на изложбите представя картините си „Гробище“ и „Преди празника“. Ескиз към втората картина е закупена от Третяков.[1] Между 1889 и 1918 г. продължава редовното му участие в техните изложби – „Нива“ (1897), „В провинцията“ (1907), „Ораторка“ (1910), „На гости“ (1913), „През есента“ (1916), „На Великден“ (1916), „Кана за кафе“ (1919).[4] Излага и в изложбите на Южноруските художници, на Руските акварелисти, на Обществото на художниците на историческа живопис, Питерското общество на художниците на името на Куинджи и Московското общество на художниците. Чест персонаж в историческите му картини е основателят на родния му град Петър I – „Петър Велики спасява умиращи войници при Лахта“ (1914), „Влизането на Петър І в Москва след Полтавската битка“.[1]
За петербургския храм „Възкресение Христово“ рисува 4 ескиза, модели за външни мозайки и 8 за интериора. За екстериора са „Свети Павел“, „Серафим“, „Св. Апостол Лука“ и „Св. Яков, Ефимий и Евстатий“, а за интериора – „Св. Варлаам Хутински и Александър Свирски“, „Св. Макарий Египетски и Мойсей Мурин“, „Св. Андроник и Аполос“, „Мъчениците Лукиян и Агатодор“, „Мъчениците Аверкий и Порфирий“, „Апостолите Никанор и Флегонт“ и „Апостолите Родион и Урбан“.[2]
- Илюстрации към приказката на Ершов „Конче гърбоконче“
- Живопис
-
Зима
-
Селски танц
-
Петър Велики спасява умиращи войници при Лахта
-
Деца се къпят
-
Показване на иконата
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б в г д е ж з и к ((ru)) Live Journal/Алексей Афанасьев. Мастер иллюстраций и карикатур.
- ↑ а б в г д е ж з ((ru)) Художники/Алексей Федорович Афанасьев
- ↑ а б в ((ru)) Кондаков С. Н. АФАНАСЬЕВЪ, Алексѣй Федоровичъ/Список русских художников к юбилейному справочнику Императорской Академии Художеств/Списокъ русскихъ художниковъ къ юбилейному справочнику Императорской Академіи Художествъ /1914/том II/стр. 10
- ↑ а б в г д ((ru)) ГТРК „Пенза“/ Афанасьев Алексей Федорович Архив на оригинала от 2019-07-11 в Wayback Machine.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Каталог на пощенски картички по творби на Алексей АфанасиевАрхив на оригинала от 2012-11-19 в Wayback Machine.