Анна дьо Ноай
Анна дьо Ноай Anna de Noailles | |
френска поетеса | |
Портрет на Анна дьо Ноай от Филип Ласло, 1913 г. | |
Родена | Anna Elisabeth Bibesco-Bassaraba, Princess de Brancovan
15 ноември 1876 г.
|
---|---|
Починала |
Париж, Франция |
Погребана | Пер Лашез, Париж, Франция |
Националност | |
Работила | писател |
Литература | |
Жанрове | стихотворение, роман, дневници |
Награди | Голяма награда за литература на Френската академия (1921) |
Семейство | |
Баща | Григорий Бибеску-Басараб де Бранковяну |
Майка | Ралука Музурус |
Съпруг | Матийо дьо Ноай |
Деца | Ан-Жул дьо Ноай |
Подпис | |
Анна дьо Ноай в Общомедия |
Анна, графиня дьо Ноай (на френски: Anna de Noailles, 15 ноември 1876 г. – 30 април 1933 г.), е френска поетеса, притежателка на литературен салон в Париж, по произход от румънската аристокрация и потомка на известни българи и гърци.
Произход
[редактиране | редактиране на кода]Родена е в Париж като принцеса Анна-Елизабета Бибеску-Басараба де Бранковяну на 15 ноември 1876 г.
По бащина линия Анна е потомка на известните влашки болярски родове Бибеску и Крайовещи. Тя е 3-та дъщеря на влашкия принц Григорий Бибеску-Басараб де Бранковяну, който е син на влашкия княз Георги Бибеску и Зоя Маврокордато-Басараба.
Майка ѝ гъркинята Ралука (Ракел) Музурус, е известна музикантка, на която полският композитор Игнаци Падеревски посвещава своя творба. По майчина линия Анна е потомка на Софроний Врачански, тъй като майка ѝ, родена през 1839 г., е внучка на неговия внук Стефан Богориди от дъщеря му Ана Богориди[1] и Константин Музурус[1] – посланик на Високата порта в Лондон[2] от 1850 г. до 1885 г.[3]
Живот и творчество
[редактиране | редактиране на кода]През 1897 г. Анна се омъжва за граф Матийо Фернанд Фредерик Паскал дьо Ноай от френския род Ноай. Бързо навлизат в каймака на парижкото общество. От брака им се ражда син – граф Ан-Жул дьо Ноай (1900 – 1979).
За 30 години творчество Анна дьо Ноай издава 10 стихосбирки, 3 новели и автобиография. Първата ѝ стихосбирка „Безбройно сърце“ излиза през 1901 г. Поезията ѝ, която се намира в тясна връзка със символизма, я прави изключително популярна. Анна поддържа близки отношения с интелектуалния, литературния и артистичния елит на френската столица, в това число с Марсел Пруст, Франсис Жам, Колет, Андре Жид, Фредерик Мистрал, Робер дьо Монтескьо, Пол Валери, Жан Кокто, Пиер Лоти, Пол Ервьо и Макс Жакоб.
Анна дьо Ноай става толкова популярна, че портретите ѝ рисуват някои от най-известните художници на епохата. През 1906 г. Огюст Роден пресъздава образа ѝ в скулптура, която може да бъде видяна в музея „Роден“ в Париж, а завършеният ѝ мраморен бюст е изложен в музея „Метрополитън“ в Ню Йорк.
Освен слава творчеството на Анна дьо Ноай ѝ носи множество признания и отличия – тя е първата дама на Oрдена на почетния легион, както и първата членка на Белгийската кралска академия за френски език и литература. През 1921 г. получава голямата награда на Френската академия. Графинята е член на журито, присъждащо наградата „Блументал“ за художници, скулптори, поети, писатели и музиканти от 1919 до 1954 г.
Анна дьо Ноай умира на 30 април 1933 г. в Париж и е погребана в гробището „Пер Лашез“[1].
Стихосбирки
[редактиране | редактиране на кода]- Le Cœur innombrable (1901)
- L'Ombre des jours (1902)
- La Nouvelle Espérance (1903)
- Le Visage émerveillé (1904)
- La Domination (1905)
- Les Éblouissements (1907)
- Les Vivants et les Morts (1913)
- Les Forces éternelles (1920)
- Les Innocentes, ou La Sagesse des femmes (1923)
- Poème de l'amour (1924)
- L'Honneur de souffrir (1927)
- Le Livre de ma vie (1932)
- Derniers Vers et Poèmes d'enfance (1934)
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б в Габровска, Л. Праправнучка на Софроний станала френска графиня, novinar.bg, 23 октомври 2004 г.
- ↑ Кавалова, Д. Ана Богориди. Bulgarian connection, dianakolarova.blogspot.com, 10 юни 2011 г.
- ↑ Embassy History and Previous Ambassadors//Embassy of Republic of Turkey in London. Посетен на 24 септември 2012 г.
Тази страница частично или изцяло представлява превод на страницата Anna de Noailles в Уикипедия на английски. Оригиналният текст, както и този превод, са защитени от Лиценза „Криейтив Комънс – Признание – Споделяне на споделеното“, а за съдържание, създадено преди юни 2009 година – от Лиценза за свободна документация на ГНУ. Прегледайте историята на редакциите на оригиналната страница, както и на преводната страница, за да видите списъка на съавторите.
ВАЖНО: Този шаблон се отнася единствено до авторските права върху съдържанието на статията. Добавянето му не отменя изискването да се посочват конкретни източници на твърденията, които да бъдат благонадеждни. |
|
- Френски автобиографи
- Френски писателки
- Френски романисти
- Френски поетеси
- Румънски романисти
- Румънски писателки
- Румънски поетеси
- Автобиографи
- Академици
- Модели от Франция
- Носители на ордена на Почетния легион
- Румънска аристокрация
- Френска аристокрация
- Румънци във Франция
- Принцеси
- Богориди
- Родени в Париж
- Починали в Париж
- Погребани на Пер Лашез