Ачинск
Ачинск Ачинск | |
— град — | |
Страна | |
---|---|
Федерален субект | Красноярски край |
Район | Ачински район |
Площ | 103,21 km² |
Надм. височина | 220 m |
Население | 105 364 души (2016) 1021 души/km² |
Основаване | 1683 г. |
Град от | 1782 г. |
Пощенски код | 662150 – 662165 |
Телефонен код | +7 39151 |
МПС код | 24, 84, 88, 124 |
Часова зона | UTC+7 |
Официален сайт | www.adm-achinsk.ru |
Ачинск в Общомедия |
А́чинск е град в Русия, Красноярски край, административен център на Ачински район.
Разположен е на 160 км западно от Красноярск, на разклонения на хребета Арга, на десния бряг на река Чулим (приток на Об), при вливането в нея на р. Ачинка и нейното пресичане с Транссибирската магистрала. Климатът е рязко континентален.
Градът е 3-то населено място в края (след краевия център Красноярск и Норилск) по брой на населението със 105 364 жители (1 януари 2016).[1]
История
[редактиране | редактиране на кода]Основан е през 1641 г. като Ачински острог на р. Белий Июс. След пожара от 1683 г. е преместен на река Чулим, при вливането в нея на неголямата р. Ачинка. Наименованието е по тюркската родоплеменна группы ачи, ачиги (хакаси-кизили).
От 1782 г. е уезден град Ачинск в Томска област, от 1804 г. е център на окръг: отначало в Томска, а от 1822 г. – в Енисейска губерния.
През 1990 година е включен в официалния списък на градовете в Русия с историческа и културна ценност с общоруско значение.
Население
[редактиране | редактиране на кода]1856[2] | 1897 | 1926 | 1931[2] | 1939 | 1959 | 1962[2] |
---|---|---|---|---|---|---|
2300 | 7000 | 18 000 | 18 800 | 32 000 | 50 323 | 60 000 |
1967[2] | 1970[3] | 1973[2] | 1976[3] | 1979 | 1982 | 1986[3] |
69 000 | 97 000 | 106 000 | 113 000 | 116 551 | 118 000 | 120 000 |
1989 | 1992 | 1996 | 1998 | 2000 | 2003 | 2005 |
120 982 | 122 000 | 122 000 | 123 000 | 121 600 | 118 700 | 115 500 |
2007 | 2009 | 2011 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016[1] |
111 600 | 110 336 | 109 200 | 107 583 | 106 502 | 106 029 | 105 364 |
Климат
[редактиране | редактиране на кода]Средната годишна температура е -0,5 °C, а средното количество годишни валежи е около 431 mm.[4]
Месеци | яну. | фев. | март | апр. | май | юни | юли | авг. | сеп. | окт. | ное. | дек. | Годишно |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Средни максимални температури (°C) | −12,6 | −10,3 | −1,6 | 7,2 | 15,8 | 22,8 | 25,1 | 21,7 | 15,1 | 5,3 | −4,8 | −10,9 | |
Средни температури (°C) | −17,6 | −16,2 | −7,6 | 1,5 | 9,4 | 16,2 | 18,8 | 15,9 | 9,6 | 1,1 | −9,1 | −15,5 | |
Средни минимални температури (°C) | −22,6 | −22 | −13,5 | −4,2 | 3,1 | 9,7 | 12,6 | 10,1 | 4,1 | −3 | −13,4 | −20,1 | |
Средни месечни валежи (mm) | 16 | 12 | 13 | 25 | 37 | 57 | 76 | 69 | 38 | 38 | 28 | 22 | |
Източник: Climate-Data[4] |
Икономика
[редактиране | редактиране на кода]Районът попада в големия Канско-Ачински въглищен басейн в Красноярски край. Най-голямото предприятие в града е Ачинският глиноземен комбинат за добив на глинозем (алуминиев оксид) – суровина за алуминия, който се получава в Красноярския алуминиев завод. Има също циментов, нефтопреработващ и други заводи, комбинати, фабрики и пр.
Образование и култура
[редактиране | редактиране на кода]В града функционират 3 филиала на висши училища. Сред културните учреждения и забележителности са: Регионален музей, Музейно-изложбен център, Драматичен театър (б. Дом на общественото събрание), Казански събор (1832), здание на бившата синагога (1907) и др.[2]
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б ((ru)) Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2016 года
- ↑ а б в г д е ((ru)) Ачинск в энциклопедии «Мой город»
- ↑ а б в ((ru)) Российский статистический ежегодник. 1994 Архив на оригинала от 2016-06-24 в Wayback Machine.
- ↑ а б ((ru)) Климат: Ачинск – Климатический график, График температуры, Климатическая таблица. Посетен на 19 август 2016 г.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Официален сайт Архив на оригинала от 2005-12-17 в Wayback Machine.
- Ачинск в энциклопедии «Мой город»
- Ачинск в справочнике «Енисейская губернiя», 1892