Филип III Добрия
Филип III Добрия Philippe III de Bourgogne | |
херцог на Бургундия | |
Роден | |
---|---|
Починал | |
Погребан | Дижон, Франция |
Управление | |
Период | 1419 – 1467 |
Предшественик | Жан Безстрашни |
Наследник | Карл Смели |
Отличия | |
Герб | |
Семейство | |
Род | Валоа-Бургундия |
Баща | Жан Безстрашни |
Майка | Маргарита Баварска (1363 – 1423) |
Братя/сестри | Агнес Бургундска Мария Бургундска Маргарита Бургундска (1393 – 1442) |
Съпруга | Мишел дьо Валоа (1409 – 1422) Бона Артоа (1424 – 1425) Изабела Португалска (1430) |
Деца | Шарл Дръзки |
Други роднини | Филип II (чичо) Адолф фон Клеве (племенник) |
Подпис | |
Филип III Добрия в Общомедия |
Филип III Добрия (на нидерландски: Filips de Goede; на френски: Philippe le Bon; * 31 юли 1396, Дижон; † 15 юли 1467, Брюге) е херцог на Бургундия от бургундската странична линия на династията Валоа.
Произход и детство
[редактиране | редактиране на кода]Син е на херцог Жан Безстрашни (1371 – 1419) и Маргарете Баварска (1363 – 1423). Брат е на Маргарита Бургундска (1393-1442), дофина на Франция, Мария Бургундска (Клеве) († 1463) и Агнес Бургундска (1407 – 1476).
Филип расте преди всичко в Женева. През 1405 г. той получава първата си титла от баща си граф на Шароле като Апанаж.
Управление
[редактиране | редактиране на кода]През 1419 г. Филип става херцог на Бургундия, граф на Фландрия и Артоа и пфалцграф на Бургундия, след убийството на неговия баща (Гражданска война между арманяки и бургиньони). За това убийство, той обвинява дофина Шарл (бъдещият Шарл VII).
Съюз с Англия
[редактиране | редактиране на кода]През 1420 година Филип сключва съюз с Хенри V, крал на Англия. През 1423 година съюзът е скрепен с брак между сестрата на Филип, Ана (1404 – 1432) и Джон Ланкастър, херцог Бедфорд, регент на малолетния крал Хенри VI. С Договора от Троа през 1420 година, подписан от Шарл VI и Изабела Баварска, се обявява, че Хенри V наследява френския престол след смъртта на Шарл VI Безумния, а Филип става негов наместник във Франция.
През 1430 година бургундските войски залавят в Компиен Жана д'Арк и я предават на англичаните, които я обвиняват в ерес, съдят я и я изгарят на клада.
Съюзът на Филип с англичаните е прекратен през 1435 година, след като по договора от Арас, Филип признава Шарл VII за крал на Франция. Този договор е нарушен в 1439 година, а през 1440 година Филип поддържа въстанието на френските благородници ( Прагерия) и дава убежище на метежния дофин Луи (бъдещият Луи XI).
Покупка на Херцогство Люксембург
[редактиране | редактиране на кода]На 14 март 1427 г. херцог Филип, след убийството на Йохан III Холандски на 6 януари 1425 г., купува вдовишката собственост на Елизабет от Гьорлиц. Тя остава херцогиня на Люксембург. Елизабет живее разточително и подготвя през октомври 1436 г. сватбата си с благородника Роберт Армоаз, което води до конфликт с Филип Добрия. През 1441 г. тя иска да продаде правата си на Херцогство Люксембург на архиепископа на Трир, Якоб фон Зирк. Филип Добрия дава на Елизабет от Гьорлиц доживотна рента, нахлува с войската си през 1443 г. в Люксембург и поема управлението там.
Елизабет от Гьорлиц умира на 3 август 1451 г. в Трир като последна самостоятелна управителка на Херцогство Люксембург. С нейната смърт херцогството става официално част на Херцогство Бургундия.
През последните си години Филип оставя управлението на амбициозния си син Карл Смели (Charles le Téméraire).
Бракове
[редактиране | редактиране на кода]Първи брак: през 1409 г. с Мишел дьо Валоа, дъщеря на френския крал Шарл VI. Тя умира през 1422 г.
Втори брак: през 1424 г. с Бона Артоа, дъщеря на граф Филип д’Артоа. Тя е вдовицата на неговия чичо граф Филип II от Невер († 1415).
Трети брак: на 10 януари 1430 г. с Изабела Португалска, с която има желания наследник:
- Карл Смели (* 1433, † 1477).
Филип има три законни и девет незаконни деца. Неговият единствен законен оживял син е Карл Смели.
-
Мишел Валоа,
първа съпруга
Орден на Златото руно
[редактиране | редактиране на кода]Орденът на Златото руно е създаден от Филип III Добрия на 10 януари 1430 година по случай брака му с принцеса Изабела Португалска, в качеството на светски орден, желаещ да обедини най-добрите рицари от числото на неговите съюзници и васали. На церемонията на основаването на ордена в Брюге рицари стават 24 аристократи; самия херцог става Велик магистър.
Титли
[редактиране | редактиране на кода]28 януари 1405–януари 1431, 5 февруари 1432–април 1432, август 1432–ноември 1432: граф на Шароле като Филип II
10 септември 1419 – 15 юли 1467: херцог на Бургундия като Филип III.
10 септември 1419 – 15 юли 1467: граф на Артоа като Филип V
10 септември 1419 – 15 юли 1467: пфалцграф на Бургундия като Филип V
10 септември 1419 – 15 юли 1467: граф на Фландрия като Филип III
1 март 1429 – 15 юли 1467: маркграф на Намюр като Филип IV
4 август 1430 – 15 юни 1467: херцог на Брабант и херцог на Лотиер (Долна Лотарингия) като Филип II
4 август 1430 – 15 юни 1467: херцог на Лимбург като Филип II
1433 – 15 юни 1467: граф на Хенегау като Филип I
1433 – 15 юни 1467: граф на Холандия и Фризия като Филип I
1433 – 15 юни 1467: граф на Зеландия като Филип I
20 септември 1435 – 15 юни 1467 граф на Оксер
20 септември 1435 – 15 юни 1467 граф на Макон
20 септември 1435 – 15 юни 1467 граф на Булон
20 септември 1435 – 15 юни 1467 граф на Понтийо
20 септември 1435 – 15 юни 1467 граф на Вермандоа
1443 – 15 юни 1467: херцог на Люксембург като Филип I
Генеалогия
[редактиране | редактиране на кода]Родословие на Филип III Добрия
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
|
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Bonenfant, Paul, Philippe le Bon. Sa politique, son action, Études présentées par A.M. Bonenfant-Feytmans, (Bibliothèque du Moyen âge, 9) Brüssel 1996.
- Les chevaliers de l’ordre de la Toison d’or au XVe siècle: notices bio-bibliographiques. Hg. von Raphael de Smedt. (Kieler Werkstücke, D 3), 2., verbesserte Auflage, Frankfurt 2000 (ISBN 3-631-36017-7), S. 1f.
- Vaughan, Richard, Philip the Good. The apogee of Burgundy. London 1970.
|
|
- Херцози на Бургундия
- Брабантски херцози
- Херцози на Лимбург
- Люксембургски херцози
- Графове на Артоа
- Графове на Оксер
- Графове на Хенегау
- Графове на Булон
- Графове на Бургундия
- Графове на Фландрия
- Графове на Холандия
- Графове на Намюр
- Графове на Понтийо
- Графове на Вермандоа
- Графове на Шароле
- Владетели на Нидерландия
- Династия Валоа-Бургундия
- Родени в Дижон
- Починали в Брюге