Dominique Gonzalez-Foerster
Biografia | |
---|---|
Naixement | 30 juny 1965 Estrasburg (França) |
Formació | Institut des hautes études en arts plastiques |
Activitat | |
Ocupació | artista, artista d'instal·lacions, escultora, videoartista, fotògrafa, creadora, gravadora, intèrpret, directora de cinema |
Activitat | 1986 |
Participà en | |
8 juny 2002 | Documenta 11 |
Dominique Gonzalez-Foerster (Estrasburg, 30 de juny de 1965) és una artista visual i pedagoga francesa. És coneguda pel seu treball en videoart, fotografia i instal·lacions. Ha treballat en paisatgisme, disseny i escriptura. Segons la pròpia artista “Sempre busco processos experimentals. M'agrada que al principi no sé com fer les coses i després, a poc a poc, començo a aprendre. Sovint les exposicions ja no em donen aquesta possibilitat d'aprenentatge".[1]
Viu i treballa entre París i Rio de Janeiro.
Biografia
[modifica]Dominique Gonzalez-Foerster va néixer a Estrasburg, França, el 1965.[2][3][4] Als 17 anys, va treballar com a guàrdia d'un museu a Grenoble mentre estudiava a l'École du Magasin del Centre Nacional d'Art Contemporani de Grenoble. També va estudiar a l'Institut des Hautes Études en Arts Plastiques, a París. Va començar la seva carrera com a artista a la dècada de 1990, treballant principalment en l'àmbit del cinema.
Obra
[modifica]La seva obra sovint es caracteritza per una interrogació tranquil·la i íntima de la vida urbana contemporània. Està inspirada en el cinema, la literatura, l'arquitectura modernista i la història de l'art. Sovint utilitza fragments dels seus viatges internacionals en la seva obra.[1]
Els seus primers treballs van ser principalment curtmetratges, minimalistes i onírics. Posteriorment va ampliar el seu camp d'acció, des de l'escriptura d'una novel·la de ciència-ficció amb Philippe Parreno fins a treballar amb el cantant de rock Alain Bashung en la seva escenografia. El 2008 va treballar amb el dissenyador M&M per realitzar la tipografia "Expodrome", una gran obra d'art públic lluminós al terrat d'un edifici de Ginebra.[5] El 2009, va col·laborar amb el compositor Ari Benjamin Meyers a "K62", una actuació presentada a Performa 09, el festival biennal d'arts escèniques de Nova York.[6] També ha col·laborat amb Nicolas Ghesquière en el disseny d'exhibicions per a les botigues Balenciaga a Nova York[7][8] i París.[9] Fins i tot ha dissenyat una casa per a un col·leccionista a Tòquio.
Per a la temporada 2015–2016 a l'Òpera Estatal de Viena Gonzalez-Foerster va dissenyar un quadre a gran escala (176 metres quadrats) com a part de la sèrie d'exposicions "Cortina de seguretat", concebuda pel museu en curs.[10][11]
Obra a col·leccions
[modifica]L'obra de Gonzalez-Foerster es troba a les col·leccions del Centre Pompidou,[12] la Dia Art Foundation, el Guggenheim, la Louis Vuitton Foundation, el M+ Museum, el Moderna Museet i la Tate Modern, entre d'altres.[13]
Premis i reconeixements
[modifica]Gonzalez-Foerster va rebre una beca per a una residència d'artista a Villa Kujoyama, Kyoto el 1996, el premi Mies van der Rohe a Krefeld el 1996 i el premi Marcel Duchamp 2002 a París.
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 «Tate Modern Unilever series: Dominique Gonzalez-Foerster's grand design». The Telegraph, 10-10-2008. [Consulta: 15 desembre 2019].
- ↑ «Gonzalez-Foerster, Dominique». Centre national des arts plastiques, 01-07-2013. Arxivat de l'original el 1 juliol 2013. [Consulta: 15 desembre 2019].
- ↑ Phaidon Editors. Great women artists. Phaidon Press, 2019, p. 158. ISBN 978-0714878775.
- ↑ «Dominique Gonzalez-Foerster» (en anglès). Edge.org. [Consulta: 16 desembre 2019].
- ↑ Expodrome by Dominique Gonzalez Foerster for the Neon Parallax, Geneva
- ↑ «Subscribe to read | Financial Times». [Consulta: 25 març 2023].
- ↑ Daisy Garnett (6 February 2003), From Paris with Love New York.
- ↑ Craig Kellogg (17 April 2003), Balenciaga Opens a Shop With That Lived-In Feeling New York Times.
- ↑ «The Guggenheim Museums and Foundation» (en anglès americà). The Guggenheim Museums and Foundation. [Consulta: 17 febrer 2022].
- ↑ «Safety Curtain 2015/2016». museum in progress. [Consulta: 15 desembre 2019].
- ↑ Bier, Arielle. «Dominique Gonzalez-Foerster Brings Helen Frankenthaler to the Opera» (en anglès). Artsy, 06-10-2015. [Consulta: 16 desembre 2019].
- ↑ «Shortstories (Marquise, Gloria et Parc Central Taipei) | Centre Pompidou» (en francès). www.centrepompidou.fr. [Consulta: 4 agost 2020].[Enllaç no actiu]
- ↑ «Dominique Gonzalez-Foerster». 303 Gallery. [Consulta: 16 desembre 2019].
Bibliografia
[modifica]- "Dominique Gonzalez-Foerster: Espai Públic-Personal". de Graham Coulter-Smith