Josep Apel·les Santolaria de Puey i Cruells
Josep Apel·les Santolaria de Puey i Cruells (Barcelona, 29 de juliol de 1966) popularment anomenat padre Apeles, és un personatge mediàtic d'Espanya, amb ocupacions diverses com sacerdot, advocat, presentador de televisió i comentarista. És renebot de la religiosa Magdalena Cruells i Comas.
Treball professional i personatge públic
[modifica]Va estudiar en el Seminari Menor de Barcelona, posteriorment un curs en l'Institut Jaume Balmes de Barcelona, passant després al Seminari Diocesà de Tortosa, i d'allí a Roma, on va ser ordenat sacerdot el 1993.
Des de petit es va vincular als mitjans de comunicació i en els anys 1980 va participar en programes infantils radiofònics com Niñolandia de Ràdio Miramar de Barcelona o Peques de Radiocadena Española de Barcelona.[1][2]
Ha intervingut a Sálvame, La Noria, DEC,[3] Espejo público, Crónicas marcianas, Arucitys, El castillo de las mentes prodigiosas,[4] Gran hermano VIP: El desafío, Día a día, Hoy de mañana, Moros y cristianos, Cita con Apeles, De pe a pa, A las diez en casa, Los unos y los otros.
Va tenir una enorme fama en els noranta, en televisió i sobretot en Moros y cristianos, com a contertulià amb uns comentaris molt polèmics. Vestit sempre de clergue, intervenia en aquest programa amb format de debat, amb un estil irònic i mordaç que va ser determinant perquè Moros y cristianos es convertís en líder d'audiència.
Les seves actuaciones van ser desautoritzades per la Conferència Episcopal Espanyola que va declarar el 1997 que Apel·les "mai ha pertangut a cap diòcesi espanyola o a instituts o a congregacions radicades a Espanya".
Obres
[modifica]- El Papa ha muerto ¡Viva el Papa!. Barcelona: Plaza & Janés. ISBN 8401550041. ISBN 9788401550041. OCLC 43895802. [5]
- Historias de los Papas. Barcelona: Plaza & Janés. ISBN 8401540496. ISBN 9788401540493. OCLC 41496130.,[6] amb prefaci de Carlos Fisas i presentat per Fernando Vizcaíno Casas
- Che cosa succede quando muore il Papa?. Casale Monferrato: Edizioni Piemme. ISBN 8838448604. ISBN 9788838448607. OCLC 799372500.,[7] amb prefaci del Cardenal Alfons Maria Stickler, S.D.B., Prefecte emèrit de la Biblioteca i Arxiu Vaticano).
- I Papi in libertà: Manie, stranezze e curiosità. Casale Monferrato: Edizioni Piemme. ISBN 8838464960. ISBN 9788838464966. OCLC 799601174.[8]
- "El Papa ha muerto, ¡Viva el Papa!. Cómo cambia el poder en el Vaticano". Barcelona: Ediciones Áltera. ISBN 848977966X. ISBN 9788489779662. OCLC 60666624..[9]
Distincions
[modifica]Orde Sobirà i Militar de Malta (
9 de maig de 1994)[10]
Orde del Sant Sepulcre (
21 Octubre 2017)
Sagrat Orde Militar Constantinià de Sant Jordi (
9 de maig de 1994)
Orde Teutònic (
20 Novembre 2016)[11]
Orde de la Immaculada Concepció de Vila Viçosa (
25 Març 2007)
Orde dels Sants Maurici i Llàtzer (
22 Març 2017)
Orde de Sant Miquel de l'Ala (
10 Desembre 2005)[12]
Reial Confraria de Cavallers cubicularis de Zamora (
9 Maig 1996)[13]
Ordre de Vitéz (
5 Novembre 2021)
- Institut nacional per la guàrdia d'honor a les reials tombes del Panteó (
13 Abril 2011)[14]
Referències
[modifica]- ↑ Arguimbau Latorre, Miquel. "Memòries de Radio Juventud: La Radio al mil por mil". Ed. Diputació de Barcelona. Col·legi de Periodistes de Catalunya. Barcelona, 1999
- ↑ L aniversario de Radio Juventud de Barcelona[Enllaç no actiu]
- ↑
Padre Apeles al programa DEC
- ↑
Padre Apeles al programa El castillo de las mentes prodigiosas
- ↑ El Papa ha muerto ¡Viva el Papa! a Google books
- ↑ Historias de los Papas a Google books
- ↑ Che cosa succede quando muore il Papa? a Google books
- ↑ I Papi in libertà: Manie, stranezze e curiosità a Google books
- ↑ El Papa ha muerto, ¡Viva el Papa!. Cómo cambia el poder en el Vaticano a Google books
- ↑ D.M. of 09/05/1994 de S.A.E. Frà Andrew Willoughby Ninian Bertie, Príncep i Gran Mestre (Rep. Gen. N. 10852)
- ↑ N. 1740
- ↑ N. 21
- ↑ Fol. 79, Tomo 2o)
- ↑ N. 22014 (Guardia d'Onore, No 4-2011) (Brevetto N. 5379)
Bibliografia
[modifica]- Quién es quién en España. Ed. Campillo, S.L. Madrid, 2011. p. 1316
- López Sancho, Lorenzo. El truco del padre Apeles. ABC. 16-10-1997.
- Víctor Amela. Entrevista a Josep-Apel·les Santolaria de Puey i Cruells, Padre Apeles, el cura de la tele. Revista. La Vanguardia. 10-03-1997. p. 9.
- Francisco Umbral. El padre Apeles. El mundo. 26-02-1997. p.
- Ernest Lluch. Tradicionalismo del padre Apeles. La Vanguardia. 25-09-1997. p. 23.
- Alas, Leopoldo. Yo confieso. El mundo. 03-05-1997. p.
- Spain's fashionable Catholicism. The Economist. 02-08-1997. p. 71.
- Delgado, F. y Balbino Ferrero. Así es el padre Apeles. Lecturas. 16-04-1997. p. 44-48.
Enllaços externs
[modifica]- Blog oficial
- Entrevista a El Mundo.
- Descripció del programa Moros y Cristianos. Realitzada pel seu presentador, Jordi González.
- Biografia detallada Escrita pel mateix Apel·les.
- Persones vives
- Preveres barcelonins
- Presentadors de televisió barcelonins
- Periodistes barcelonins
- Locutors de ràdio barcelonins
- Advocats barcelonins contemporanis
- Alumnes barcelonins de la Universitat Pompeu Fabra
- Alumnes de la Universitat Complutense de Madrid
- Alumnes de la Universitat Pontifícia de Sant Tomàs d'Aquino
- Alumnes de la Pontifícia Universitat Gregoriana
- Alumnes de la Universitat Nacional d'Educació a Distància
- Alumnes de la Universitat Pontifícia de Comillas
- Alumnes del Conservatori Municipal de Barcelona
- Alumnes barcelonins de la UAB
- Seminari Menor de Barcelona
- Religiosos barcelonins contemporanis
- Periodistes carlins catalans
- Religiosos catòlics
- Polítics carlins catalans
- Polítics barcelonins contemporanis
- Alumnes barcelonins de la Universitat de Barcelona
- Naixements del 1966